Guia per a la descripció de documents fotogràfics i audiovisuals
Author: Cristina Feixas; David Iglésias; Fina Navarrete; Pau Saavedra
Date: 2022-02-22T20:30:14+00:00
Keywords: Gestió documental; Fotografia; Documents audiovisuals; Arxivística
Description: Es tracta d’una proposta eminentment pràctica que implica l’explicació detallada de cadascun dels elements que formen part de la descripció. Es desplega tota una normativa que ha de permetre regular-ne i normalitzar-ne el procés. Per això, la guia se centra bàsicament en aquells elements que presenten una especificitat ben diferenciada d’altres tipus de documentació i que, per tant, necessiten de regles i normes que objectivin i regulin el text descriptiu. També es posa especial atenció en les múltiples relacions que s’estableixen entre les imatges, donada la seva característica reproductibili
Publisher: Ajuntament de Girona
Rights: Aquesta obra està subjecta a la llicència Reconeixement-NoComercial-CompartirIgual de Creative Commons. Se’n permet la reproducció, distribució i comunicació pública sempre que se’n citi l’autoria i no se’n faci un ús comercial. La creació d’obres derivades també està permesa sempre que es difongui amb la mateixa llicència. La llicència completa es pot consultar a: http://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0/

CRÈDITS

© Ajuntament de Girona

Centre de Recerca i Difusió de la Imatge (CRDI)

Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions (SGDAP)

Direcció: Joan Boadas i Raset

Coordinació: David Iglésias Franch

Autoria:

Cristina Feixas Quintana

David Iglésias Franch

Fina Navarrete Sánchez

Pau Saavedra Bendito

Disseny i conversió digital: Estudi de Comunicació Intus, SL

Revisió lingüística: Anna Bayó Sànchez

1a edició digital: Gener del 2022

Dipòsit Legal: DL Gi 1553-2021

ISBN: 978-84-8496-297-7

Avís legal:

Aquesta obra està subjecta a la llicència Reconeixement-NoComercial-CompartirIgual de Creative Commons. Se’n permet la reproducció, distribució i comunicació pública sempre que se’n citi l’autoria i no se’n faci un ús comercial. La creació d’obres derivades també està permesa sempre que es difongui amb la mateixa llicència. La llicència completa es pot consultar a:

https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0/

Guia per a la descripció de
documents fotogràfics i audiovisuals

Presentació

1. Introducció

2. La descripció de la imatge

2.1. Elements de la descripció

2.2. Anàlisi del contingut

2.3. Indexació

2.4. Llistats

2.5. Anàlisi de l’objecte

2.6. Selecció

3. El títol

3.1. Patrimoni

3.2. Espais urbans

3.3. Paisatge i fenòmens naturals

3.4. Esports

3.5. Esdeveniments i notícies d’actualitat

3.6. Espots publicitaris

3.7. Retrats

3.8. Postals

3.9. Fotografia industrial

3.10. Fotografia artística

3.11. Programes televisius

3.12. Ficció cinematogràfica i televisiva

3.13. Videoclips

4. El resum

4.1. Patrimoni

4.2. Espais urbans

4.3. Paisatge i fenòmens naturals

4.4. Esports

4.5. Esdeveniments i notícies d’actualitat

4.6. Espots publicitaris

4.7. Retrats

4.8. Postals

4.9. Fotografia industrial

4.10. Fotografia artística

4.11. Programes televisius

4.12. Ficció cinematogràfica i televisiva

4.13. Videoclips

5. Les relacions jeràrquiques

5.1. Reportatge fotogràfic

5.2. Àlbums

5.3. Composicions fotogràfiques

5.4. Multiplicitat de còpies fotogràfiques

5.5. Descripció detallada de documents audiovisuals

5.6. Programes televisius seriats

5.7. Classificació

6. Els recursos

6.1. Estàndards

6.2. Recursos per documentar continguts

6.3. Bibliografia

PRESENTACIÓ

El Centre de Recerca i Difusió de la Imatge, el CRDI, compleix vint-i-cinc anys. Ho fa amb el vigor lògic d’aquells organismes que només han consumit un quart de segle, però havent recollit també l’experiència (i les experiències) d’actuacions que ens havien precedit i que van començar a posar els fonaments d’un projecte que avui veiem plenament consolidat.

La missió fundacional que s’establia en el moment de la creació del CRDI, l’any 1997, així com la majoria dels objectius generals que preveia desenvolupar, ja expressaven una clara voluntat normalitzadora i avançaven una de les característiques que considero que no es pot regatejar del nostre Centre: la permanent intenció de no tancar el coneixement. Des de sempre hem manifestat i practicat el clar propòsit de compartir els avenços que anàvem adquirint i hem volgut que el caràcter públic de la nostra institució es traduís en una vocació de servei, tant a la ciutadania com als professionals que avançaven, en paral·lel a nosaltres mateixos, en l’objectiu de millorar la gestió d’aquest segment del patrimoni documental.

I, naturalment, uns i altres hem après. Crec que podem convenir que la celebració biennal, des del 1990, de les Jornades Imatge i Recerca ha representat, i representa, un punt d’encontre que ha permès observar les moltes innovacions que s’han anat produint i, alhora, conèixer com han estat rebudes i aplicades al nostre país i projectar-ne la vàlua. La publicació l’any 2020 del balanç del que han representat les Jornades I&R, ens estalvia referir-nos-hi en aquests moments, però és evident que han constituït un instrument de normalització, actualització, anàlisi i reflexió sobre les transformacions viscudes en el si de la documentació fotogràfica i audiovisual i en els impressionants canvis a l’hora d’abordar-ne la gestió.

La voluntat de contribuir a la normalització en la gestió d’aquest àmbit del patrimoni documental és, com deia, inherent a la pròpia existència del CRDI. L’any 1998 vàrem publicar Patrimoni Documental i drets d’autor. Instruments per a la seva gestió. Tothom estarà d’acord que calia promoure l’edició de models que facilitessin una gestió com més homogènia millor del patrimoni documental. I si bé és cert que ho vàrem impulsar des del nostre Centre, també ho és que vàrem reclamar i obtenir la complicitat dels diferents sectors professionals implicats: l’Associació d’Arxivers de Catalunya (AAC), l’Associació de Museòlegs de Catalunya (AMC) i la Unió de Professionals de la Imatge i la Fotografia de Catalunya (UPIFC).

El propòsit d’estar atents a les innovacions i la permanent intenció d’aplicar els estàndards internacionals són elements que han empès el CRDI a ser present en diferents escenaris externs: del 1996 al 2004 vam ser membres del Project Group on Audio-visual Archives, del Consell Internacional d’Arxius, (ICA) i des del 2009 presidim el Photographic and Audiovisual Archives Working Group, (ICA/PAAG) del mateix organisme internacional i en som representants al Co-ordinating Council of Audiovisual Archives Associations (CCAAA).

Els projectes europeus en els quals participem des del 2012, la fundació d’Europeana com a portal del patrimoni europeu —que avui acull una part significativa del patrimoni fotogràfic i audiovisual del CRDI— i l’impuls d’associacions internacionals com Photoconsortium (2014), de la qual som membres fundadors i part integrant del comitè executiu, han estat un altre dels elements que han contribuït a aquest propòsit normalitzador a què estem al·ludint. Com també ho va ser en el seu dia, el 2008, la creació de l’Observatori Permanent d’Arxius i Televisions Locals (OPATL) integrat, a part del CRDI, per l’Arxiu Nacional d’Andorra, l’Associació d’Arxivers de Catalunya i la Xarxa de Comunicació Local. Ens cal avançar molt més en el coneixement i el tractament d’aquesta part del patrimoni audiovisual vinculat a les televisions locals del país, però sense l’OPATL el nivell de conscienciació de la riquesa que suposa i la inqüestionable exigència de la seva preservació, seria molt menor.

Ara, el mateix esperit que ens ha guiat en aquest darrer quart de segle, es torna a materialitzar: volem compartir el nostre coneixement i fer-ho amb la mateixa generositat que ens ha mogut des del primer moment. És per això que volem oferir a la comunitat professional aquesta GUIA PER A LA DESCRIPCIÓ DE DOCUMENTS FOTOGRÀFICS I AUDIOVISUALS. De fet, no és la primera vegada que ens aproximem a aquest tema perquè l’any 2001, el Manual para la gestión de fondos y colecciones fotográficas (Boadas; Casellas; Suquet) impulsat des del CRDI, ja dedicava una vuitantena de pàgines als aspectes vinculats a la descripció. Era, i és, un element clau en el procés del tractament documental perquè es converteix en l’operació que ens permet no només entendre la imatge, sinó que li confereix la possibilitat de parlar i, consegüentment, fer-se escoltar i, gràcies a això, oferir-nos la possibilitat de poder-hi accedir i fer-ne ús per a la creació de narratives diverses.

Dues dècades després d’aquell Manual els avenços fets ens permeten oferir una nova aportació que es fixa en el detall. L’existència de la Norma de Descripció Arxivística de Catalunya (NODAC), ja ens garanteix un bon grau de descripció a nivell de fons i de sèrie documental, tant de documentació fotogràfica com audiovisual, circumstància que permet que la proposta que presentem se centri en la unitat documental. Aquí radica, essencialment, l’aportació d’aquesta guia.

Es tracta d’una proposta eminentment pràctica que implica l’explicació detallada de cadascun dels elements que formen part de la descripció. Es desplega tota una normativa que ha de permetre regular-ne i normalitzar-ne el procés. Per això, la guia se centra bàsicament en aquells elements que presenten una especificitat ben diferenciada d’altres tipus de documentació i que, per tant, necessiten de regles i normes que objectivin i regulin el text descriptiu. També es posa especial atenció en les múltiples relacions  que s’estableixen entre les imatges, donada la seva característica reproductibilitat, i les possibles relacions jeràrquiques existents en determinats casos. En definitiva, s’atén a la complexitat que la persona que descriu es troba en el moment de dur a terme els treballs de catalogació, i es fa amb instruccions precises i amb una profusió d’exemples que ofereixen una visió àmplia i detallada de la descripció de la imatge fotogràfica i audiovisual.

Em puc imaginar l’extraordinària utilitat d’una guia d’aquestes característiques, ara fa tres dècades, quan força a les palpentes començàvem a treballar en la dignificació i posada en valor d’aquest patrimoni. Ens faltaven instruments que permetessin l’harmonització i l’homogeneïtzació en el tractament dels documents fotogràfics i audiovisuals. Sense aquestes dues variables és impossible avançar de manera conjunta en la descripció del patrimoni de qualsevol país. Aquesta Guia vol contribuir a fer-ho possible i, per això, estem convençuts que esdevindrà una contribució capital en aquesta necessària i desitjada normalització que fa anys que perseguim.

La qualitat professional, m’atreviria a dir l’excel·lència, de l’equip tècnic del CRDI, està més que acreditada. Amb uns pressupostos sempre molt ajustats i amb unes instal·lacions adequades, però modestes, només la capacitat de treball, el compromís i el desig de millora permanent, poden explicar que el nostre Centre gaudeixi de la reputació i el prestigi que ha assolit. No tinc cap dubte que aquest mateix capteniment continuarà marcant-ne les actuacions futures.

Joan Boadas i Raset

Cap del Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions. Director del CRDI.

1.INTRODUCCIÓ

Entenem per descripció arxivística l’elaboració d’una representació acurada d’una unitat de descripció i, si escau, de les parts que la componen, mitjançant la recopilació, l’anàlisi, l’organització i l’enregistrament de qualsevol informació que serveixi per identificar, gestionar, localitzar i explicar els documents d’arxiu, proporcionant també informació sobre el seu context de creació i el sistema a partir del qual han estat organitzats.

Norma de Descripció Arxivística de Catalunya (NODAC) 2007.

La definició de la NODAC fa explícit el concepte de la descripció arxivística i n’estableix uns objectius ben clars. Per assolir-los, aquesta guia proposa un seguit de pautes metodològiques per a la descripció de la imatge fixa i la imatge en moviment. Unes pautes que en termes generals poden ser aplicades a qualsevol arxiu fotogràfic i/o audiovisual atenent a les seves necessitats específiques. Cal tenir en compte que aquesta guia es basa principalment en l’experiència en la descripció adquirida en el Centre de Recerca i Difusió de la Imatge (CRDI) al llarg de més de dues dècades i que l’anàlisi i estudi de la casuística de cadascun dels elements de la descripció es basa principalment en la diversitat dels fons i col·leccions del centre.

Centrant-nos en el nostre objecte d’estudi, és a dir, les fotografies i els documents audiovisuals, podem diferenciar tres fases principals de la descripció: l’anàlisi i recopilació d’informació, l’organització, i l’enregistrament en instruments de descripció.

Pel que fa a la primera fase, cal tenir present que l’anàlisi visual depèn en bona part de les competències de l’arxiver/a, ja que l’etapa inicial de l’anàlisi ve molt condicionada pel nivell d’informació que és capaç de recopilar. A l’hora de fer-ne la lectura i la posterior descripció, l’arxiver/a exerceix un seguit de competències basades en l’experiència personal, en el nivell lingüístic, en el coneixement del territori, de la història, de la cultura, de l’art, etc. És necessari, doncs, un bon nivell de competències per tal de poder aplicar les pautes metodològiques i normatives d’aquesta guia de manera satisfactòria, i per poder assolir l’objectiu de la descripció responent a les exigències de la professió.

La fase d’organització consisteix en la sistematització de la informació mitjançant estructures descriptives. Implica la condensació i el resum de la informació, i la indexació o traducció al llenguatge documental. En aquest sentit, tota la normativa desenvolupada en aquesta guia està orientada a la normalització de tot aquest procés.

La darrera fase, l’enregistrament, consisteix en la materialització d’aquests treballs en instruments de descripció concrets en forma de guies, inventaris i catàlegs. En aquesta guia ens centrarem únicament en el nivell del catàleg, és a dir, en el nivell d’unitat documental, tant la simple com la composta.

A més de tota la informació recollida en els catàlegs, cal fer esment de tot allò que no apareix en la imatge de manera referencial, però que pot ser suggerit a partir de la imatge mateix i que es troba dins l’àmbit de la connotació. La connotació forma part de l’esfera cultural i, per tant, es pot considerar que part d’aquesta connotació és objectiva en un entorn cultural concret. El significat de símbols, gestos i colors està vinculat a un espai cultural. La interpretació no forma part, en principi, de la descripció documental, encara que la influència d’un àmbit cultural concret fa inevitable un cert grau de subjectivitat en la descripció.

Pel que fa als documents audiovisuals, calen d’entrada algunes consideracions específiques sobre la seva naturalesa. Un document audiovisual està format normalment per imatge en moviment i so. També hi ha documents amb imatge en moviment sense so. Pel que fa als documents que només contenen so, en algunes classificacions formen part d’una categoria a part, la dels documents sonors. En qualsevol cas, no seran tractats en aquesta guia. Ens trobem, doncs, amb documents que contenen, per una part, informació visual i, per l’altra, informació sonora. Aquestes dues informacions es relacionen de diferents maneres: es poden complementar per oferir un determinat contingut semàntic o poden ser informacions independents que s’han de tractar per separat. Segons el tipus de relació, el contingut semàntic variarà i, per tant, tindrà conseqüències en la descripció.

Les pàgines que segueixen a continuació tenen la voluntat de fixar les pautes que han de regir la descripció de la imatge, sigui fotogràfica o audiovisual, atenent sobretot les qüestions més específiques. Per això, els elements seleccionats de la descripció són únicament aquells que requereixen un tractament diferenciat i no es tenen en compte altres elements que formen part de normatives nacionals i internacionals, especialment la NODAC i la ISAD(G), i que no requereixen un aprofundiment en el cas de la imatge. A més d’aquestes elements específics, es desenvolupa una normativa a propòsit de les relacions jeràrquiques que s’estableixen al voltant de les imatges. Aquestes relacions tenen una clara incidència en la descripció i sovint impliquen un nivell de descripció jeràrquic superior, el de les unitats documentals compostes. En qualsevol cas, es fa necessari un tractament diferenciat i el desenvolupament d’una anàlisi i una normativa específiques.

En el conjunt de la guia no es diferencia la fotografia dels documents audiovisuals si no és necessari. Quan és el cas, s’indica de manera explícita en el títol de l’apartat corresponent, excepte si aquest ja és prou entenedor en aquest sentit i, per tant, no cal un terme diferenciador. Per exemple, indiquem de manera explícita en l’apartat 5.3 que tractem les composicions fotogràfiques o en l’apartat 5.5 que la descripció detallada es refereix a documents audiovisuals. En canvi, no hi ha indicacions específiques en l’apartat 3.8 del títol referent a la postal, que només pot tractar sobre fotografia, o no n’hi ha tampoc en l’apartat 3.6 sobre espots publicitaris, que només pot referir-se a documents audiovisuals. En qualsevol cas, la voluntat és tractar la descripció dels documents en imatge, sempre que sigui possible, de manera conjunta.

Aquesta guia està estructurada en sis apartats per tractar els temes següents: les consideracions generals sobre la descripció de la imatge, amb especial incidència en el conjunt d’elements que formen la descripció; els elements de la descripció que requereixen d’un estudi més ampli i detallat i a partir dels quals es desplega una normativa, amb un capítol dedicat a l’element Títol i un altre a l’element Resum; les diferents relacions jeràrquiques que s’estableixen entre les imatges; i l’aportació d’un seguit de recursos que constitueixen una font de coneixement necessària per a la descripció. En definitiva, es desenvolupen tots aquells continguts que s’han considerat necessaris per a la descripció de la imatge.

2. LA DESCRIPCIÓ DE LA IMATGE

Si considerem que la descripció de conjunts documentals és una descripció multinivell que va d’allò general a allò particular, la seqüència lògica per explicar el procés hauria de partir de la descripció de fons fins a arribar a la unitat documental. Però l’especificitat en la descripció de la imatge la trobem precisament a nivell de catàleg. És per aquest motiu que en aquesta guia ens centrarem únicament en la descripció a nivell d’unitat documental.

Es tracta principalment de centrar-nos en aquells elements que requereixen una atenció més específica per a la descripció de la imatge. Aquest elements són el Títol i el Resum, segons els quals es desenvolupa una normativa que ha de permetre normalitzar els treballs de descripció. Com a preàmbul al desplegament normatiu, tractem en aquest capítol diferents aspectes de la descripció que són necessaris per contextualitzar el tema.

En primer lloc es desenvolupen els elements que formen part de la imatge i es proposa una fitxa descriptiva model. A continuació, es dedica un apartat a l’anàlisi del contingut visual de la imatge com a punt de partida per iniciar els treballs de descripció. Referent als continguts, es tracta de forma succinta els treballs d’indexació i es desenvolupen també aquells elements que es regeixen per llistats predefinits. A continuació es tracta l’anàlisi de l’objecte com a font d’informació. Per últim, s’ofereix una visió general dels criteris a tenir en compte per a la selecció de continguts i, més concretament, aquells criteris que condicionen els treballs de descripció.

2.1. ELEMENTS DE LA DESCRIPCIÓ

En aquest apartat identifiquem tots els elements de la descripció a nivell de catàleg i ho exemplifiquem amb una fitxa descriptiva per a la fotografia i una fitxa descriptiva per als documents audiovisuals. Seguidament assignem els espais de nom (namespaces) corresponents per a cada element, per tal que la fitxa pugui ser utilitzada en un entorn semàntic. Per últim, desenvolupem aquells elements de la descripció que presenten una casuística més àmplia en la catalogació de la imatge, i més concretament els elements Autoria i Dates. Els elements de la descripció que funcionen a partir de llistats predefinits són tractats de manera específica en l’apartat 2.4 d’aquest capítol, ja que es tracta d’elements que compten amb vocabularis controlats i pels quals és útil i convenient treballar d’acord amb aquests vocabularis. Els elements Títol i Resum es tracten de manera separada en els capítols 3 i 4, que constitueixen el cos central d’aquesta guia, i en relació amb aquests elements s’estableixen unes categories a partir de l’anàlisi de la casuística que presenten els fons i col·leccions del CRDI.

Per a altres elements de la descripció i, sobretot, per a la descripció a nivell de fons i sèries, la norma de referència vàlida es la NODAC (Norma de Descripció Arxivística de Catalunya), norma desenvolupada a partir de la ISAD(G), que recull una casuística prou àmplia per a la descripció de fons fotogràfics i audiovisuals.

2.1.1. Identificació dels elements de la descripció

Per situar millor el conjunt dels elements de la descripció, els estructurem en vuit àrees creades de manera arbitrària: identificació, context, contingut, administració, indexació, descripció física, topogràfic i control.

L’àrea d’identificació comprèn aquelles informacions que identifiquen els documents de manera inequívoca. Es tracta dels registres, atorgats pel centre en el moment de l’ingrés, els quals permeten identificar el document. L’existència de diferents registres dependrà de les necessitats de cada centre. És molt probable que necessitem un mínim de dos registres que hauran d’estar necessàriament vinculats en el sistema:

- Registre general. És el registre assignat a la imatge digital i que, per tant, ha de ser únic.

- Registre específic. És el registre assignat a l’objecte físic i que pot coincidir o no amb el registre general.

L’àrea de context comprèn aquelles informacions bàsiques per a l’organització i la gestió del conjunt. Comentem-ne els elements principals:

- El fons o la col·lecció a què pertanyen els documents, informació que en garanteixi el principi de procedència. També s’hi inclou el nom del productor del conjunt.

- La classificació. La sèrie documental s’assignarà a partir del quadre de classificació, que ha de tenir preferiblement una orientació funcional.

- L’autoria, que fa referència a la de la imatge visual, que a vegades difereix de l’autoria de la còpia, la qual està vinculada a la informació física del document. És important identificar l’autoria de la fotografia original, perquè és on recauen els drets derivats de la propietat intel·lectual. En els fons audiovisuals és habitual que els documents s’hagin creat col·lectivament en el si d’una organització i que els drets recaiguin sobre l’empresa productora, especialment en els fons generats per mitjans de comunicació.

- L’editor. En cas de postals i altres materials editats.

L’àrea de contingut comprèn els elements necessaris per a la descripció de la imatge visual. Comentem els elements principals:

- El títol. En cas de no existir un títol formal, situació que ocorre habitualment, es fa necessari recórrer a un títol atribuït que faci referència als continguts iconogràfics.

- El resum. És l’element principal de la descripció de continguts.

- La data de creació. La data principal és la de la imatge visual i pot no coincidir amb la de l’objecte físic. En els documents audiovisuals creats col·lectivament és més habitual consignar la data de producció o emissió.

- El lloc de producció. Correspon normalment al lloc de la captura. En el cas de documents creats a partir de l’agregació de diverses imatges, correspon normalment al lloc on resideix l’entitat productora.

- Les observacions. Es recullen informacions no sistematitzades en la descripció i que fan referència a continguts.

L’àrea d’indexació recull els elements iconogràfics més significatius per a l’accés als continguts. Diferenciem principalment els continguts temàtics del noms propis, siguin aquest topònims, persones o organismes. Comentem els elements principals:

- Els temes. Conceptes que fan referència al contingut de les imatges o al seu context.

- Els llocs. Es tracta de noms de lloc: països, ciutats, espais urbans, espais naturals i accidents geogràfics.

- Les persones. Noms de les persones que poden ser identificades en una imatge, tant si hi apareixen físicament com si hi figuren representades mitjançant una pintura, una escultura, un dibuix, un retrat o una fotografia.

- Els organismes. D’acord amb la norma ISAAR(CPF), pot ser aplicat a una àmplia varietat d’entitats com ara estats, departaments, empreses i institucions, congressos i exposicions, festivals, vaixells, edificis, etc.

L’àrea d’administració conté les informacions per a la gestió que són: data de l’ingrés, procedència (identificació del propietari anterior), registre d’ingrés, tipus d’ingrés (donació, cessió, compra) i, sobretot, el titular dels drets d’explotació. La identificació d’aquest element és clau per a la correcta gestió, ja que els seus possibles usos públics, tant del centre propietari com per part de tercers , estan absolutament condicionats a les circumstàncies legals dels documents. Juntament amb aquest element s’haurien d’incloure les informacions referents a la data de domini públic i a les llicències Creative Commons, en cas de fer-les servir. Són informacions determinants per a la reutilització de les imatges.

L’àrea de descripció física forma també part de l’anàlisi formal del document. Trobem en aquest grup informacions bàsiques i d’altres que requereixen d’un coneixement més especialitzat. Entre les informacions bàsiques trobem:

- Original. La condició d’original o còpia, assumint que els originals poden ser diversos, ja que a més de la matriu original podem disposar de còpies d’autor d’època o fins i tot, en el cas de les fotografies, de còpies de laboratori posteriors (reprint), totes elles amb la possible existència de drets d’autor.

- Classe de document. Per determinar si es tracta d’una fotografia, una pel·lícula cinematogràfica o un vídeo.

- Unitats. S’aplica en el cas dels reportatges fotogràfics.

- Polaritat. Per determinar si es tracta d’un negatiu o d’un positiu.

- Data del suport. Aquesta pot coincidir o no amb la data de la captura.

- Tipus de suport. Per identificar el material del suport.

- Color. Per diferenciar principalment les imatges monocromes de les policromes.

Entre les informacions més especialitzades trobem les següents:

- Format. Alguns formats compten amb nom propi com, per exemple, la targeta de visita, VHS, etc.

- Subtipus de suport. Per exemple, si el suport és plàstic hem de diferenciar si es tracta de nitrat, acetat o polièster.

- Procediment fotogràfic. Tenint en compte que la fotografia la constitueixen una multitud de procediments, la seva identificació és bàsica per a un centre especialitzat i més tenint present les implicacions que això comporta a nivell de conservació.

Finalment, ens trobem amb els elements referents al control topogràfic i al control de la descripció. En el primer: la unitat d’instal·lació, el dipòsit i el topogràfic. Tots ells són elements necessaris per a la gestió de dipòsits. En el segon: la data i l’autor de la descripció i, també, la bibliografia referent a la imatge.

És important remarcar que aquesta proposta descriptiva inclou principalment els elements bàsics de la descripció, tot i que podríem incloure’n més i/o agrupar-los d’una altra manera. A continuació desenvolupem una fitxa descriptiva per a fotografia i una fitxa descriptiva per a documents audiovisuals segons els elements de descripció proposats i amb l’assignació de valors concrets extrets d’imatges reals. També en relació amb aquesta fitxa descriptiva, assignem un conjunt d’identificadors únics (URI) partint d’un conjunt d’espais de nom seleccionats per tal de facilitar el treball de catalogació en un entorn semàntic.

2.1.2. Model de fitxa per a documents fotogràfics

A continuació, mostrem un model de fitxa per a la descripció d’una fotografia utilitzant l’estructura de la fitxa descriptiva proposada.

etiquetes

valors

IDENTIFICACIÓ

Reg. General

064684

Reg. Específic

BR1186

CONTEXT

Tipus de fons

Col·lecció

Fons / Col·lecció

Col·lecció Josep Bronsoms Nadal

Nivell de descripció

Unitat documental

Classificació

111- Postals

Productor

Josep Bronsoms Nadal

Autoria

Desconeguda

Editor

Toldrà Viazo, Àngel

Gènere fotogràfic

Fotografia documental

CONTINGUT

Títol

Aplec de la Salut. 1. Expedicionaris de Girona a l'estació de S. Feliu de Pallarols

Data creació

1905 - 1911

Lloc de producció

Girona

Resum

Grup de persones a l'estació del ferrocarril de Sant Feliu de Pallerols disposats a dirigir-se a la trobada del santuari de la Salut.

Observacions

Anotacions en el revers: Targeta postal. Unió Postal Universal. Espanya. Ed. Angel Toldrà Viazo - Barcelona

INDEXACIÓ

Temes

Costums i tradicions; Aplecs; Estacions de ferrocarril; Carruatges

Llocs

Sant Feliu de Pallerols (Garrotxa, La)

Persones

Organismes

Ferrocarril d'Olot

ADMINISTRACIÓ

Data d'ingrés

1990

Procedència

Josep Bronsoms Nadal

Registre d'ingrés

Tipus d'ingrés

Compra

Titular dels drets

Hereus ATV

Data domini públic

2036

llicències CC

BY-NC-ND https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0/deed.ca

DESCRIPCIÓ FÍSICA

Original

Sí

Classe de document

Fotografia

Unitats

1

Polaritat

Positiu

Data del suport

1905-1911

Tipus de suport

Paper

Format

Postal (9x14)

Procediment

Colotípia

Color

Monocrom

Unitat d'instal·lació

2280

Dipòsit

02

Topogràfic

02/2005/2280

CONTROL

Dates de la descripció

2013

Autor de la descripció

FN

Bibliografia / Currículum

064684. A.T.V. (ed.)

2.1.3. Model de fitxa per a documents audiovisuals

A continuació, mostrem un model de fitxa per a la descripció d’una pel·lícula utilitzant l’estructura de la fitxa descriptiva proposada.

etiquetes

valors

IDENTIFICACIÓ

Reg. General

109467

Reg. Específic

JP22

CONTEXT

Tipus de fons

Fons personals

Fons / Col·lecció

Fons Joaquim Puigvert Pastells

Nivell de descripció

Unitat documental

Classificació

112- Oficis i tradicions

Productor

Autoria

Puigvert Pastells, Joaquim

Editor

CONTINGUT

Títol

Un rajoler

Data creació

1956

Lloc de producció

Vilobí d’Onyar

Resum

Pel·lícula documental sobre la fabricació manual de rajols i teules a càrrec del rajoler de Vilobí d’Onyar Antoni Bayé.

Descripció detallada

00:00:06 Títol.

00:00:28 Una mà acciona una màquina. Dos obrers treballen amb la màquina.

00:00:42 Un obrer recull terra amb una pala i la diposita en una màquina.

00:01:07 Una màquina treu rajols per una cinta transportadora. Un obrer col·loca els rajols en un carretó i un altre se’ls emporta.

00:01:45 Diversos obrers fent feines diferents a la fàbrica de rajols.

00:01:58 Pilons de rajols emmagatzemats sota un cobert.

00:02:08 El rajoler Antoni Bayé excava l’argila amb un pic i la carrega en un carro.

00:02:30 El rajoler transporta l’argila en el carro i la descarrega en una esplanada. El rajoler escampa l’argila.

00:03:17 Un noi tritura l’argila amb un rodet arrossegat per un cavall.

00:03:36 El rajoler enganxa una altra eina al cavall i fa més fina l’argila.

00:04:12 El rajoler treu aigua d’una bassa amb una politja i la vessa en una sèquia que comunica amb un safareig.

00:05:00 El rajoler barreja l’argila amb l’aigua en el safareig.

00:05:33 El rajoler filtra l’aigua sobrant fins que queda el fang.

00:06:04 El rajoler agafa el fang i el transporta en un carretó.

00:07:00 El rajoler fa els rajols amb un motllo de fusta i els col·loca en fila sota un cobert.

00:08:27 El rajoler aplana els rajols i els perfila.

00:08:53 El rajoler col·loca els rajols en posició vertical.

00:09:29 El rajoler agafa fang d’un piló.

00:09:57 El rajoler fabrica teules amb un motllo i les col·loca una al costat de l’altra al mateix espai que els rajols.

00:11:30 El rajoler amb l’ajuda de dos nois col·loca els rajols al forn.

00:11:52 Una dona amb un cistell camina amb un nen agafat de la mà i un gos. El rajoler i els dos nois es reuneixen amb la dona i el nen i dinen asseguts a l’herba.

00:12:45 Un home encén el forn i el carrega de llenya.

Observacions

Sonoritzada amb música i veu en off per Joaquim Puigvert l’any 2003.

INDEXACIÓ

Temes

Artesania; Oficis; Rajoles; Fàbriques; Maquinària; Treballadors; Argila; Carruatges; Cavalls; Aigua; Séquies; Fang; Teules; Forns ceràmics

Llocs

Vilobí d’Onyar (Selva, la)

Persones

Bayé, Antoni (rajoler)

Organismes

ADMINISTRACIÓ

Data d'ingrés

1997

Procedència

Joaquim Puigvert Pastells

Registre d'ingrés

1997/15

Tipus d'ingrés

Donació

Titular dels drets

Ajuntament de Girona

Data domini públic

llicències CC

BY-NC-ND https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0/deed.ca

DESCRIPCIÓ FÍSICA

Original

Sí

Classe de document

Pel·lícula

Polaritat

Positiu

Data del suport

Tipus de suport

Plàstic - acetat

Format

9,5mm

Procediment

Color

B/N

Metratge

120 m

So

Sense so

Unitat d'instal·lació

1717

Dipòsit

05

Topogràfic

0216

CONTROL

Dates de la descripció

2014

Autor de la descripció

PS

Bibliografia / Currículum

Medalla d’or del Concurs Social de l’Agrupació Fotogràfica de Catalunya (AFC), 1956.

Medalla de plata del Concurs Nacional de Cinema Amateur del Centre Excursionista de Catalunya (CEC), 1957.

Segon premi de cinema documental i premi al millor guió del Certamen Nacional de Arte Cinematográfico Amateur de San Sebastián, 1959.

Medalla de plata a les Jornadas Nacionales de Cine Amateur de Oviedo, 1960.

109467. Joaquim Puigvert

2.1.4. Model de fitxa amb assignació de URI (espais de nom)

Desenvolupem a continuació el model de fitxa descriptiva amb l’assignació d’identificadors únics. En una primera taula tenim el llistat d’espais de nom utilitzats per a la codificació amb els àlies corresponents. L’espai de nom agrupa diferents metadades sota un únic nom propi. L’àlies evita haver d’escriure tot l’URI per a cada metadada. A la següent taula es mostren els elements de la descripció amb la codificació que li correspon, expressada a través de l’àlies. Per exemple, en comptes de http://purl.org/dc/elements/1.1/ creator, es mostra únicament dc: creator per referir-se al camp autors. Per tant, l’àlies “dc” substitueix l’espai de nom http://purl.org/dc/elements/1.1/. Per als elements de la descripció dels quals no existeixi una codificació segons aquests estàndards, la codificació s’indica com a guiaxmp. D’aquesta manera s’indica que l’URI pot assignar-se d’acord amb un espai de nom propi que hem creat per a l’ocasió http://guia.org/xmp/1.0 / .

espais de nom

àlies

"https://purl.org/dc/elements/1.1/ " (name = " Dublin Core ")

dc

"https://purl.org/dc/terms/ " (name = " Dublin Core terms ")

dcterms

"https://purl.org/dc/dcmitype" (name = "Dublin Core Type")

dcmitype

"https://iptc.org/std/Iptc4xmpCore/1.0/xmlns/ " (name = " IPTC for XMP Core ")

Iptc4xmpCore

"https://iptc.org/std/Iptc4xmpExt/" (name = "IPTC for XMP Extension")

Iptc4xmpExt

"https://ns.adobe.com/xap/1.0/ " (name = " XMP Core ")

xmp

"https://ns.adobe.com/xap/1.0/rights/ " (name = " Rights Management ")

xmpRights

"https://creativecommons.org/ns# " (name = " Creative Commons ")

CC

"https://ns.adobe.com/photoshop/1.0/ " (name = " Adobe Photoshop ")

photoshop

"https://guia.org/xmp/1.0/ " (name = "Curs XMP")

guiaxmp

etiquetes

espai de nom

àlies

IDENTIFICACIÓ

Reg. General

dc

dc: identifier

Reg. Específic

dcterms

dcterms: isPartOf

CONTEXT

Tipus de fons

guiaxmp

guiaxmp: TipusFons

Fons / Col·lecció

dcmitype

dcmitype: Collection

Nivell de descripció

guiaxmp

guiaxmp: NivelDescrip

Classificació

guiaxmp

guiaxmp: Classificacio

Productor

dc

dc: contributor

Autor

dc

dc: creator

Editor

dc

dc: publisher

Gènere fotogràfic

Iptc4xmpCore

Iptc4xmpCore: IntellectualGenre

CONTINGUT

Títol

dc

dc: title

Data creació

dc

dc: date

Lloc de producció

Iptc4xmpExt

Iptc4xmpExt: LocationCreated

Resum

dcterms

dcterms: abstract

Observacions

guiaxmp

guiaxmp: Observacions

INDEXACIÓ

Temes

dc

dc: subject

Llocs

dcterms

dcterms: spatial

Persones

Iptc4xmpExt

Iptc4xmpExt: PersonInImage

Organismes

guiaxmp

guiaxmp: Organismes

ADMINISTRACIÓ

Data d'ingrés

dcterms

dcterms: dateSubmitted

Procedència

dcterms

dcterms: provenance

Registre d'ingrés

dcterms

dcterms: dateAccepted

Tipus d'ingrés

dcterms

dcterms: accrualMethod

Titular dels drets

dc

dc: rights

Data domini públic

dcterms

dcterms: dateCopyrighted

Llicències CC

cc

cc: license

DESCRIPCIÓ FÍSICA

Original

guiaxmp

guiaxmp: original

Classe de document

dc

dc: type

Unitats

guiaxmp

guiaxmp: unitats

Polaritat

guiaxmp

guiaxmp: Polaritat

Data del suport

guiaxmp

guiaxmp: DataSuport

Tipus de suport

dcterms

dcterms: created

Format

dcterms

dcterms: extent

Procediment

guiaxmp

guiaxmp: Procediment

Color

guiaxmp

guiaxmp: Color

Durada

dcterms

dcterms: SizeOrDuration

Unitat d'instal·lació

guiaxmp

guiaxmp: UI

Dipòsit

guiaxmp

guiaxmp: Diposit

Topogràfic

guiaxmp

guiaxmp: Top

CONTROL

Dates de la descripció

xmp

xmp: MetadataDate

Autor de la descripció

photoshop

photoshop: CaptionWriter

Bibliografia

dcterms

dcterms: bibliographicCitation

2.1.5. Autoria

La ISAD(G) no conté l’element Autoria, però és imprescindible per als documents protegits per la propietat intel·lectual. Cal tenir en compte les següents consideracions:

- El nom de l’autor/a no equival al del productor/a.

- Podem identificar diferents autories en les fotografies: autoria de l’original, autoria de la còpia, editor/a i impressor/a.

- En el cas de les fotografies, l’autoria, que fa referència a la imatge visual, pot diferir algunes vegades de l’autoria de la còpia, la qual està vinculada al document físic. És important identificar l’autoria de la fotografia original, perquè hi recauen els drets derivats de la propietat intel·lectual. A més, hi pot haver un editor i un impressor.

- En el cas de documents creats en col·laboració per dos o més autors, tots ells són coautors.

- En el cas de documents audiovisuals creats col·lectivament en el si d’una organització, consignem el nom de l’empresa productora. Això és habitual en els fons generats per mitjans de comunicació i productores audiovisuals.

- Quant no es pot tenir certesa absoluta de l’autoria s’indicarà mitjançant una addició. Exemple.: Amís Unal (atribuïda).

- Si no se’n té coneixement s’indicarà de manera explícita amb la forma: Autoria desconeguda o Autoria no identificada.

2.1.6. Dates

En els cas dels documents fotogràfics, es considera com a data de creació la data de realització de la còpia, que pot coincidir o no amb el moment de la captura. En els negatius sempre hi haurà coincidència. A més de la data de creació, cal consignar, doncs, la data de la captura i/o la data del contingut informatiu (la data de la imatge representada).

L’element data en fotografia té les següents accepcions:

- Data de la captura: data en què es pren la imatge, és a dir, equival a la data de creació del document original.

- Data del processament: data en què es processa el document per tal de ser vist, és a dir, equival a la data del suport.

- Data de la publicació: data en què es processa el document per a finalitats divulgatives.

- Data de la imatge representada: data del contingut informatiu de la imatge.

En els cas dels documents audiovisuals, es considera com a data de creació el moment en què acaba el procés d’edició, muntatge o postproducció i el document presenta les seves característiques definitives. En els fons de televisió aquesta data pot coincidir amb la d’emissió per antena. A més de la data de creació cal consignar, si es coneix, la data de la captura i/o la data del contingut informatiu (la data de l’esdeveniment representat).

L’element data en els documents audiovisuals pot referir-se a diferents moments:

- Data de gravació/captura: data en què es capturen les imatges i els sons. És la data que cal consignar en els bruts de càmera o originals de rodatge i en la majoria de pel·lícules familiars.

- Data d’edició: data en què culmina el procés d’edició o muntatge del document, és a dir, quan adquireix la seva forma final.

- Data d’emissió: data en què el document és emès per antena. En el cas dels documents procedents de fons de televisió prendrem com a data principal la data d’emissió.

- Data del contingut informatiu: quan les dates de creació i de captura són diferents de la data del contingut informatiu o de la imatge representada, cal indicar-ho. Per exemple, un documental sobre un episodi de la Guerra Civil espanyola on s’intercalen imatges d’arxiu dels anys 1936-39 sobre la guerra, entrevistes a testimonis realitzades durant els anys setanta i recreacions d’episodis històrics filmades en l’actualitat.

- Altres dates: si no coneixem la data de creació, podem consignar altres dates, com la data de la primera projecció del film o la data de publicació (si es tracta d’un document publicat i distribuït).

Quan no coneixem la data de les imatges, caldrà un treball documental per identificar-la. Sovint no podrem esbrinar la data amb precisió, per la qual cosa assignarem un rang entre dues dates límit. En qualsevol cas, la mateixa iconografia ens ofereix informació per poder acotar els valors d’aquest elements. A continuació detallem un seguit d’elements iconogràfics que permeten fixar uns valors per a la data:

- Les persones en general. En els fons familiars és essencial conèixer dades biogràfiques dels protagonistes de les imatges, així com tenir accés a l’arbre genealògic de la família. L’edat també és útil en aquelles imatges en què es coneix la biografia del protagonista.

- Els cartells publicitaris. Uns exemples serien els anuncis de concerts, de conferències, de cartells d’eleccions, etc. La consulta a la premsa o als fons on es conserven els originals dels cartells publicitaris són de gran ajuda per contrastar la informació. Malgrat que no sempre proporcionen una data exacta, permeten fer una aproximació cronològica.

- Els calendaris. Són més precisos perquè habitualment solen ser de l’any en curs i per tant permeten aproximar-nos d’una forma fiable al moment en què va ser presa la imatge.

- Els establiments comercials. Són molt útils per identificar un lloc, com ara un carrer o una plaça de la ciutat. La presència o absència de l’establiment en la imatge ens proporciona una informació molt valuosa. Sovint no és necessari que es vegi tot l’establiment a la imatge, amb un rètol o aparador és suficient.

- Les plaques que indiquen el nom dels carrers i places de la ciutat. El contingut d’aquestes plaques, en la mesura en què es pot llegir, permet la identificació de llocs i ajuden a la datació, gràcies a aspectes com el disseny o l’idioma en què estan escrites.

- Els vehicles de tracció mecànica. La presència d’un model determinat de cotxe pot ser útil si sabem l’any de creació del model o en quin moment es va introduir a l’Estat. És difícil, però, saber fins a quin any circula un determinat model, ja que és habitual trobar un model de vehicle circulant pel carrers de la ciutat fins a vint anys després de la seva fabricació. Un cas paradigmàtic, a la ciutat de Girona, és la substitució de la denominació GE per la GI en les matrícules dels vehicles de la província a partir de l’any 1992. Malgrat que el canvi es va fer de forma progressiva, aquesta dada ens permet establir un interval cronològic per a la imatge.

- Els edificis singulars i d’altres elements arquitectònics. La capacitat de reconèixer un edifici en una imatge és determinant per identificar el lloc on es va fer la fotografia. D’altra banda, la presència o absència d’aquests elements també és una informació molt útil, així com les reformes i canvis d’ús que hagi tingut al llarg dels anys.

- Les escultures al carrer. La presència, absència, modificació o canvi d’emplaçament d’una escultura és útil per a la datació.

- La indumentària. Vestits, barrets, sabates i d’altres complements són característics de la moda de cada època i evolucionen amb el pas dels anys, per la qual cosa ajuden a situar el tema.

2.2. ANÀLISI DEL CONTINGUT

L’anàlisi dels documents és el primer pas per a la descripció. En aquesta fase es tracta de recollir tota la informació necessària, tant a nivell d’objecte , en el qual podem trobar informació valuosa (veure apartat 2.5), com a nivell de contingut icònic.

Pel que fa a l’anàlisi del contingut, podem diferenciar tres nivells: el nivell de signe icònic, el nivell descriptiu i el nivell narratiu.

2.2.1. El nivell del signe icònic

El nivell del signe icònic respon a la pregunta Què hi ha a la imatge? Els signes icònics són elements de la realitat percebuts en la imatge. Són la unitat mínima de significat contemplada per a l’anàlisi del contingut visual. Un signe icònic és el producte de la relació de dos elements: un significant i un significat, realitzat per un intèrpret o productor. El significant és l’expressió formal d’un referent en la imatge, és a dir, els elements morfològics utilitzats per representar el referent. El significat sorgeix de la connexió d’un conjunt d’elements morfològics que han estat prèviament aïllats dels conjunt de la imatge, com una entitat del món visual. Podem considerar com a exemples d’icones: una persona, una església o un instrument musical. El signes icònics més rellevants de la imatge formaran part de la descripció i, selectivament, de la indexació (veure apartat 2.6).

Per resoldre bé els tres nivells proposats, en l’anàlisi de contingut cal centrar-se inicialment en l’anàlisi dels elements iconogràfics. El procés de cerca dels elements iconogràfics ens hauria de permetre identificar el tema, les persones i la data de les imatges. És important anotar tots aquells elements que després podrem investigar, contrastar o verificar a les fonts i recursos de què disposem. Així doncs, la informació que donen els elements iconogràfics de la imatge són la base per començar a documentar.

Un exemple d’elements iconogràfics destacats per a documentar les imatges són les persones rellevants del món de la política, la societat civil, la cultura, etc. La capacitat de reconèixer les persones que apareixen en una imatge pot ser la clau per identificar el lloc i el tema d’aquesta. Tenen especial interès aquelles persones que ocupen un càrrec temporal o exerceixen una activitat durant un període de temps limitat, perquè permeten també acotar cronològicament l’escena. En el cas de les personalitats, quan es tracta per exemple de visites oficials de polítics, acostumen a ser actes seguits per part de la població, per això poden estar documentats en altres fons de l’arxiu, tant en fotografies fetes per professionals com amateurs o en registres televisius. També són actes d’ampli seguiment per part dels mitjans de comunicació, per tant és possible trobar notícies de la visita a la premsa diària. En definitiva, són elements clau per a la descripció de les imatges.

2.2.2. El nivell del signe descriptiu

El nivell del signe descriptiu respon a la pregunta Què passa a la imatge?. A partir del nivell anterior és possible abstraure escenes, enteses com a l’acció que executen les icones. Aquestes es relacionen per constituir una escena sincrònica, identificada amb la fixació visual d’un estat de la realitat en un instant temporal concret. La juxtaposició d’icones té una lògica, és interpretada pel lector com una escena coherent. A aquest nivell d’interpretació se’l pot denominar pla icònic descriptiu. Ex: Dones rentant al riu.

Pel que fa al significat etimològic de la paraula escena es refereix a l’espai que ocupen els intèrprets en una representació teatral, el qual es diferencia de l’espai que ocupa el públic. Podem traslladar aquest concepte a l’àmbit de la imatge si considerem que la porció de la realitat captada per la càmera pot convertir-se en una escena, és a dir, en l’indret on un o diversos personatges realitzen una o diverses accions.

Quan interpretem l’existència d’una escena, la descripció que en fem cobra protagonisme respecte a la resta d’elements iconogràfics i, en el marc de l’elaboració del resum explicatiu dels continguts de la imatge, es descriu en primer terme.

Això és aplicable a les distintes categories que s’estableixen en aquesta guia de descripció i condiciona la regla general que determina l’ordre dels diferents elements de descripció. Per posar un exemple, si la regla general per a la descripció dels espais urbans és:

Tipus via + nom de la via + lloc + elements iconogràfics i informació de context

Quan ens trobem davant d’una escena urbana, la regla general haurà de ser:

Escena + tipus via + nom de la via + lloc + elements iconogràfics i informació de context.

Això es pot aplicar a la major part de les categories que s’estableixen per als elements títol i resum desenvolupades en els capítols 3 i 4 d’aquesta guia. A continuació mostrem alguns exemples per algunes de les categories on s’aplica:

Espais Urbans

- Vista de l’encreuament de la Gran Via Jaume I amb l’avinguda Álvarez de Castro, a Girona. S’observa la casa Gispert Saüch, a la dreta.

- Guàrdia urbà dirigint el trànsit a l’encreuament de la Gran Via Jaume I amb l’avinguda Álvarez de Castro, a Girona. S’observa la casa Gispert Saüch, a la dreta.

Patrimoni

- La Casa Teixidor, coneguda com la Punxa, al carrer Santa Eugènia de Girona.

- Obrers treballant en la reconstrucció del pinacle de la Casa Teixidor, coneguda com la Punxa, al carrer Santa Eugènia de Girona.

Paisatge i fenòmens naturals

- Vista d’un prat al terme municipal de Ribes de Freser.

- Un pastor guia un ramat d’ovelles a pasturar en un prat al terme municipal de Ribes de Freser.

Esports

- Partit de rugbi entre l’equip del Club Natació Barcelona i l’equip anglès del Finchley, a l’estadi del GEIEG a Girona.

- Assistència mèdica, al mig del camp, a un jugador del Barcelona lesionat durant un partit de rugbi entre l’equip del Club Natació Barcelona i l’equip anglès del Finchley, a l’estadi del GEIEG a Girona.

Esdeveniments

- Acte d’inauguració dels nous accessos per carretera a Llívia.

- Brindis entre el delegat del Govern de Catalunya, Francesc Martí i Jusmet, el prefecte dels Pirineus Orientals, senyor Keller i altres autoritats, durant l’acte d’inauguració dels nous accessos per carretera a Llívia.

2.2.3. El nivell narratiu

El nivell narratiu correspon a la descripció del desenvolupament d’una acció en el temps. Aquest nivell és molt present en els documents audiovisuals. En el cas de la fotografia, aquesta es presenta en algunes ocasions com una sèrie d’imatges relacionades circumstancialment. Cada imatge representa una escena i les escenes se sobreposen seqüencialment, conformant un discurs narratiu diacrònic. Aquest tipus d’unitat documental forma una unitat lògica en el nivell del missatge, el reportatge. La sèrie gràfica com a unitat d’interpretació configura un pla narratiu en el qual les unitats en són les seqüències, que sorgeixen alhora de la juxtaposició d’escenes. Exemple: Visita oficial del governador civil a un hospital (pot tractar-se d’un reportatge fotogràfic o televisiu).

L’anàlisi dels continguts audiovisuals mereix unes consideracions específiques perquè cal tenir en compte que existeix sempre una narrativa i que en moltes ocasions el missatge de les imatges es complementa amb el so.

En els documents audiovisuals el significat de la descripció es construeix atenent les relacions entre els plans i els conjunts de plans. Un pla pot tenir una funció eminentment descriptiva com, per exemple, una vista panoràmica d’un paisatge. En aquest cas la descripció afectarà principalment els elements icònics que apareixen a la imatge. En altres casos, un pla o un conjunt de plans successius poden tenir una funció principalment narrativa, és a dir, un conjunt de fets i accions que se succeeixen per una relació de causalitat.

En ocasions, davant d’un conjunt d’imatges, no es descriu cadascuna per si mateixa sinó la idea que transmeten en conjunt. Per exemple, davant d’una successió de primers plans de pintures, podem deduir que es tracta d’una exposició.

L’analista o catalogador haurà de tenir cura d’anotar tots aquells elements que puguin tenir interès per tal que puguin ser recuperats mitjançant una cerca. No es tracta de centrar-se únicament en els elements principals, sinó també en aquells secundaris que en ocasions poden tenir, fins i tot, més interès. Per exemple, en una pel·lícula familiar en la qual l’element principal és el retrat dels membres de la família, pot ser que el més interessant a destacar siguin determinats elements urbans que es mostren en segon pla.

Davant de la impossibilitat d’anotar tot el que es veu i s’escolta, l’analista ha de saber arribar a una solució equilibrada que resolgui les necessitats de recuperació de la informació, tenint en compte que un excés d’exhaustivitat en la descripció pot generar soroll en la cerca, mentre que una descripció massa succinta pot donar com a resultat l’efecte oposat, és a dir, silenci. En aquest sentit podem parlar de dos conceptes contraposats, el d’abundància informativa i el de redundància informativa.

- Abundància informativa: es dona quan existeix una ràpida successió de plans en distintes localitzacions, amb abundància de personatges, un missatge sonor complex i altres elements a destacar. Aquest pot ser el cas d’un programa informatiu d’una televisió.

- Redundància informativa: es dona quan no hi ha diversitat de plans o les diferències entre aquests són mínimes, per exemple, la localització a l’interior d’un plató de televisió; quan només apareixen un o dos personatges (una entrevista) o quan la informació que ens arriba a través del so és molt pobra, per exemple, un concurs telefònic en el qual es planteja una vegada i una altra la mateixa pregunta als telespectadors.

Donades aquestes circumstàncies, convé establir a priori el nivell de profunditat de l’anàlisi i l’exhaustivitat de la descripció en cada cas. Per fer-ho, és bo regir-se pel quadre de classificació que permet identificar de manera agrupada les característiques dels diferents tipus de documents.

Un altre aspecte important a tenir en compte en el nivell narratiu són les relacions que s’estableixen entre la imatge i el so. En molts casos la informació que ens arriba a través de la imatge i la que ens arriba a través del so no es poden separar, ans al contrari, el missatge es construeix arran de la combinació del que es veu i del que s’escolta.

- En ocasions la imatge i el so transmeten la mateixa informació. En aquest cas, per exemple, en la retransmissió d’un partit de futbol, veiem un jugador que centra una pilota i la veu del locutor ens diu exactament el mateix.

565663

- En ocasions la informació sonora contextualitza o amplia la informació que ens arriba a través de la imatge. En aquest cas, per exemple, les imatges mostren colònies de gavians a les Illes Medes i la informació sonora ens explica que s’està duent a terme una tasca de control de la població d’aquesta espècie.

535934

- En ocasions la imatge serveix per il·lustrar la informació sonora. En aquest cas, per exemple, les imatges d’aparadors de botigues serveixen per il·lustrar la notícia de la pujada de l’Índex de Preus al Consum.

099166

- En ocasions la informació sonora no afecta al missatge visual, és a dir, que la relació entre la imatge i el so és irrellevant. En aquest cas, per exemple, veiem imatges d’una sessió de maquillatge a les quals s’ha afegit una música de fons.

893957

2.2.4. La informació de context

A més dels tres nivells de descripció que hem explicat en aquesta fase d’anàlisi, és important tenir present aquella informació que no apareix a la imatge, sinó que prové d’altres fonts i que és útil per a una millor comprensió de la imatge i la seva relació amb la realitat d’una època o un lloc determinats. Aquesta informació por formar part també de la descripció de la imatge si es considera adient.

La informació de context pot referir-se a diferents aspectes. A continuació en detallem alguns, amb els exemple corresponents.

Les entitats que organitzen o participen en un acte o esdeveniment.

Exemples:

- Homenatge a la Vellesa organitzat per la Caja de Ahorros de Girona a Sant Julià de Ramis. Avis homenatjats i els seus acompanyants davant l’hostal Costa Roja, al peu de l’antiga carretera nacional de Girona a França.

- Espectacle de danses tradicionals catalanes al Teatre Municipal de Girona en homenatge al compositor Bartomeu Vallmajó. La música va a càrrec de la Cobla Ciutat de Girona i els balls a càrrec de l’Esbart Joaquim Ruyra de Blanes i l’Esbart Dansaire del GEiEG.

L’objectiu o la causa que propicia o motiva l’esdeveniment.

Exemples:

- Partit de futbol entre la Unió Deportiva Girona i el Calella al camp de futbol de la Devesa en benefici dels soldats que lluitaven a l’Àfrica.

- Celebració d’una missa a l’interior de l’església del santuari de Santa Maria del Collell, al terme municipal de Sant Ferriol, per commemorar els cinc-cents anys del santuari. La missa és oficiada pel bisbe Jaume Camprodon i acompanyada amb els cants d’una coral de nois i noies.

Explicacions sobre les funcions d’un organisme, les atribucions d’un càrrec o l’activitat professional d’una persona.

Exemples:

- Presentació de l’equip Fiat Lancia que competirà en els campionats d’autocros de Catalunya i Espanya. L’acte de presentació té lloc davant del bar el Xampanyet de Girona, al capvespre.

- Sopar organitzat pel governador civil de Girona, Ramon Muñoz-González y Bernaldo de Quirós, al Club de Golf de Santa Cristina d’Aro en honor del governador civil de Balears, Víctor Hellín Sol, qui fou el seu predecessor en el càrrec de governador civil de Girona.

L’autoria de les obres que apareixen a la imatge.

Exemples:

- Façana d’un habitatge al carrer Joan Baptista la Salle, 13, de Girona, obra de Ricard Giralt Casadesús.

- Retaule gòtic de Sant Pere de Púbol, obra del pintor Bernat Martorell al segle XV, procedent de l’església de Sant Pere de Púbol i exposat al Saló del Tron del Museu d’Art de Girona.

Les dates o període de temps en el qual s’emmarca un acte.

Exemple:

- Exposició a la Casa de Cultura amb motiu de les jornades “L’Art a Catalunya a Debat” celebrades a Girona entre el 25 i el 27 de novembre i organitzades per la Federació Sindical d’Artistes de Catalunya, l’Associació de Galeries d’arts de Catalunya i l’Associació Catalana de Crítics d’art.

Informació històrica sobre els elements iconogràfics.

Exemples:

- Casa de l’Esquirol, on va néixer Joan Planas i Castañer, i on va habitar fins que es va traslladar a Girona.

- Pati interior i escales de la Casa Salieti, al carrer Ciutadans, després de la reforma de Rafael Masó.

Noms de persones que, tot i no aparèixer a la imatge, hi estan relacionades.

Exemples:

- Funeral dels tres bombers morts en accident d’helicòpter que participaven en les feines de recerca de l’alcalde de Castellfollit de la Roca, Joaquim Canadell, desaparegut uns dies abans.

- Cotxe accidentat a Sarrià de Ter. A l’interior del cotxe viatjaven l’expresident de la Diputació, Joan de Llobet Llavarí, i el funcionari de l’Instituto Nacional de Previsión, Jaume Borràs, morts a l’accident.

2.3. INDEXACIÓ

La indexació del contingut visual es realitza d’acord amb els elements iconogràfics, entesos com aquelles parts d’una imatge que tenen un significat propi, les quals poden correspondre a objectes, accidents geogràfics, persones, edificis o qualsevol altre aspecte de la realitat. En una imatge poden existir molts elements iconogràfics, alguns dels quals tindran prou rellevància per ser recollits en la descripció i d’altres no. En aquesta guia, utilitzem com a norma general una estructura predeterminada per al resum que obliga a recollir determinat tipus d’informació, segons el cas, com poden ser noms de persones, organismes, llocs geogràfics o accions, i deixa oberta la possibilitat d’afegir tots aquells elements iconogràfics que es considerin rellevants de cares a una posterior recuperació de la informació.

2.3.1. Continguts per a la indexació

Tots els elements iconogràfics recollits en el resum poden formar part de la indexació. Per això, abans de parlar d’indexació, mostrem alguns exemples dels elements que es recullen en el resum per a diferents categories i segons les respectives regles generals definides en aquesta guia.

Espais urbans. Regla general: nom de l’element urbà + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.

Exemples:

- La placeta del Mercadal, entre el carrer de l’Obra i el de Santa Clara, a Girona. Al fons, el campanar neogòtic de l’església del Mercadal. S’observen dues tartanes a la plaça.

Patrimoni. Regla general: nom de l’element patrimonial + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.

Exemples:

- Ruïnes del castell de Montjuïc de Girona. Al fons, d’esquerra a dreta, Sant Gregori, Taialà i el puig d’en Roca.

Paisatge natural. Regla general: nom de l’element + nom propi (topònim) + municipi o àrea geogràfica de referència + elements iconogràfics i informació de context.

Exemples:

- La platja de Torre Valentina, a Calonge, amb els apartaments de l’Eden Platja al fons. A la dreta, cartells publicitaris d’una cursa de braus i del restaurant Savoy.

Esports. Regla general: nom de l’esport + noms dels
equips o esportistes + nom de la instal·lació + topònim

+ elements iconogràfics i informació de context.

Exemples:

- Partit de bàsquet femení entre l’equip de la selecció de Cuba i el CREFF - Girona, al pavelló d’esports de la Devesa de Girona, corresponent a la final de la segona edició del Trofeu Ciutat de Girona. Entrega de regals a les jugadores de l’equip visitant per part de les jugadores l’equip local.

Esdeveniments i notícies d’actualitat. Regla general: esdeveniment + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.

Exemples:

- Manifestació contra el servei militar obligatori a la rambla de Figueres. S’observen alguns homes amb pancartes en contra de la mili demanant la llibertat dels objectors de consciència detinguts.

2.3.2. Principis per a la indexació

Així doncs, partint d’aquests continguts de la descripció, s’inicia la tasca intel·lectual d’indexar, que resulta clau per a la recuperació de la informació de la imatge visual. Indexar requereix d’ofici, però la qualitat del resultat del treball depèn bàsicament del plantejament inicial que es faci. En aquest sentit, hom s’ha de plantejar la diversitat dels fons que custodia, els objectius de gestió del centre i també de quins recursos es disposa. Des de la indexació automàtica a l’elaboració d’un tesaurus exclusiu, totes les opcions són vàlides, cal conèixer la que més convé.

Per a aquesta guia apuntem únicament les qüestions generals sobre indexació, sense la voluntat de fer cap proposta metodològica, ja que fer-ne el desenvolupament requeriria d’una guia pròpia. Com a punt de partida hem de dir que la indexació ha de perseguir la simplicitat en l’aplicació i l’efectivitat en la recuperació de la informació i, sobretot, ha de plantejar solucions concretes a situacions comunes en la indexació de la imatge. Perquè la diferent naturalesa dels fons i col·leccions, i els diferents àmbits temàtics i territorials dels centres que custodien documents en imatge, condicionen l’orientació metodològica de la indexació.

No obstant això, hi ha alguns plantejaments comuns en qualsevol sistema d’indexació:

- La necessitat de treballar segons uns estàndards, tant en els aspectes formals dels termes propis com en l’adopció de termes extrets de vocabularis diversos.

- La conveniència de crear una estructura jeràrquica que permeti relacionar i vincular conceptes.

- La diferenciació dels termes temàtics, d’aplicació més generalitzada, respecte als identificadors (noms propis), que es corresponen més a àmbits territorials concrets.

- La diferenciació en l’exhaustivitat del procés d’indexació en funció de l’àmbit territorial i/o temàtic a què faci referència el contingut icònic de les imatges, i també en funció del coneixement específic que forma part de les competències d’un professional.

- La necessitat de treballar amb vocabularis skosificats i adaptables a sistemes aliens.

2.3.3. Normes

Pel que fa als termes que no són extrets d’un vocabulari estàndard, cal tenir present la necessitat de normalització dels nom propis (persones, llocs i organismes). Per fer-ho cal treballar amb un estàndard de referència amb instruccions específiques sobre els diferents aspectes formals a tenir en compte. Una norma de referència i de llarg recorregut són les Regles angloamericanes de catalogació (AACR2r) que han resultat molt efectives per a aquesta tasca, ja que recullen una casuística molt àmplia. A continuació, i a tall d’exemple, recollim algunes regles que poden ser d’utilitat per a la definició formal dels noms propis referents a persones i organismes de qualsevol vocabulari.

Persones

- La regla general (AACR2R 22.1A) indica que «l’encapçalament d’una persona tindrà com a base el nom per la qual és coneguda. Aquest nom pot ser el nom real de la persona, un pseudònim, un títol nobiliari, un diminutiu, unes inicials o qualsevol altra apel·lació».

- El nom pel qual una persona és coneguda es determina «a partir de fonts de referència publicades en la seva llengua o en el seu país de residència o d’activitat» (AACR2R 22.1B).

- Els cognoms precedits per articles els mantenen al davant, mentre que si aquests van acompanyats de preposicions se situen a continuació del nom de pila (AACR2R 22.5D1). Exemple: Puente García, Esteban de la (subdirector Propietat Intel·lectual) / Las Heras Puig, Joan

- Els títols nobiliaris s’entren sota el nom del títol pel qual és conegut (AACR2R 22.6A1). Exemple: Puigpalter, Esteve Llorenç, Baró de

Organismes

- La regla general assenyala que els organismes s’han d’entrar «directament sota el nom pel qual són identificats» i aquest es determina «normalment a partir de documents publicats en la seva llengua o, quan això no sigui factible, de fonts de referència» (AACR2R 24.1A).

- En el cas de noms d’entitats en diferents llengües s’utilitza sempre la forma oficial, amb preferència per l’accepció de la llengua del territori (AACR2R 24.3A1).

- En les entitats antigues i internacionals s’adopta la forma de la llengua del territori (AACR2R 24.3C2).

- Els ordes religiosos prenen la forma més coneguda en la llengua del territori (AACR2R 24.3D). Exemple: Franciscans i no Frares menors

- Els noms que no transmeten idea d’entitat incorporen una addició explicativa (AACR2R 24.4B). Exemple: Singer (firma comercial)

- Congressos, exposicions, etc. s’entren amb l’addició de l’edició, l’any i el lloc (AACR2R 24.3F, 24.7 i 24.8). Exemple: Jornades Tècniques Agrícoles (7es: 1983: Girona)

- Els articles inicials dels noms d’entitats s’ometen (AACR2R 24.5A).

- Les societats comercials ometen SA, SL, Ltd, etc. (AACR2R 24.5C).

- Les entitats subordinades van encapçalades per la institució de pertinença (AACR2R 24.12). Exemple: Generalitat de Catalunya. Departament d’Economia i Finances.

2.3.4. Vocabularis controlats

Per a la indexació cal plantejar-se també qüestions tècniques i tecnològiques. Es tracta bàsicament de decidir sobre l’ús de vocabularis skosificats i sobre l’explotació d’aquests vocabularis en un entorn adequat que en permeti l’ús efectiu, és a dir, en entorns web que operin amb LOD (Linked Open Data).

Els vocabularis controlats (tesaurus, classificacions, llistes de descriptors etc.) són claus en qualsevol sistema d’informació. Amb el desenvolupament de la web semàntica, la seva importància és encara més gran, ja que els termes adquireixen la categoria de conceptes, perquè cada terme conté un gran nombre d’informació enllaçada.

Els vocabularis controlats han estat identificats com a sistemes d’organització del coneixement (Knowledge Organization System, KOS). El W3C va desenvolupar un format en RDF / XML per facilitar la codificació i, per tant, la interoperabilitat entre aplicacions, l’SKOS (Simple Knowledge Organization System). L’objectiu és establir un pont entre els KOS i la comunitat de LOD (Linked Open Data).

L’adopció del format SKOS en un vocabulari suposa molts avantatges. Entre elles, el fet de permetre enllaçar diferents tesaurus i, per tant, ampliar el potencial en la recuperació de la informació i en la creació de conceptes. Un altre avantatge molt important és el fet de poder establir relacions multilingües entre els termes d’un vocabulari sense necessitat de fer traduccions individualitzades, cosa absolutament transcendental en el marc cultural actual en què el domini de l’anglès relega completament les altres llengües a una posició marginal.

Existeixen alguns vocabularis que s’ofereixen en format SKOS, entre ells el tesaurus d’Art i Arquitectura (TAA) del Getty Research Institute que és un dels més utilitzats, juntament amb el llistat d’encapçalament de matèries de la Library of Congress. Aquest recurs és un bon exemple d’un vocabulari skosificat per ser utilitzat en la indexació de la imatge, ja que el seu abast temàtic és ampli i universal i, a més, és prou específic respecte a la terminologia que es necessita per a la indexació de la imatge. Els continguts que hi figuren, a més de les arts i l’arquitectura, també inclouen aquelles paraules relacionades amb la cultura material, com poden ser les arts aplicades, l’arqueologia, els materials d’arxiu i les disciplines relacionades.

No obstant això, vocabularis com AAT i altres desenvolupats pel mateix Getty Research Institute, són insuficients per a noms propis i sobretot per a aquells que tenen un abast més local. Això és clarament així en el cas de noms de persones i entitats. Aleshores, per tots aquests identificadors, existeix la possibilitat d’assignar-los un identificador a través de Wikidata. D’aquesta manera es permetrà disposar d’un URI (Unique Resource Identifier) per a tots aquests noms propis que podran, per tant, ser utilitzats en un entorn semàntic.

Pel que fa al noms geogràfics, un recurs a tenir en compte és GeoNames, una base geogràfica amb més de deu milions de noms desenvolupada pel W3C Incubator Group i que té una voluntat bastant exhaustiva. També d’aquest mateix grup de W3C, comptem amb un recurs interessant per a l’explotació semàntica de contingut com és la DBpedia, que extreu informació estructurada de la wikipèdia i que etiqueta i resumeix més de quatre milions d’objectes, molts dels quals estan classificats en una ontologia. En definitiva, es tracta de recursos que permeten un plantejament general en el tractament terminològic de qualsevol sistema d’indexació per a materials fotogràfics i audiovisuals.

Exemple: La placeta del Mercadal, entre el carrer de l’Obra i el de Santa Clara, a Girona. Al fons, el campanar neogòtic de l’església del Mercadal. S’observen dues tartanes a la plaça.

Descriptors temàtics: places, campanars, esglésies, vehicles de tracció animal (per tartanes)

LEMAC

AAT

URI

Places

plazas (squares)

https://vocab.getty.edu/page/aat/300008214

Campanars

bell towers

https://vocab.getty.edu/page/aat/300004848

Esglésies

churches (buildings)

https://vocab.getty.edu/page/aat/300007466

Vehicles de tracció animal

animal-powered vehicles

https://vocab.getty.edu/page/aat/300420202

Exemple: El ministre i President de les Corts, Alejandro Rodríguez de Valcárcel, visita la ciutat de Figueres. El ministre conversa amb l’artista Salvador Dalí durant la visita a les obres de construcció del museu Dalí.

Descriptors de persones i organismes: Rodríguez de Valcárcel, Alejandro (polític), Dalí Domènech, Salvador (artista), Teatre-Museu Dalí.

Descriptor

Wikidata

Rodríguez de Valcárcel, Alejandro (polític)

https://www.wikidata.org/entity/Q4714655

Dalí Domènech, Salvador (artista)

https://www.wikidata.org/entity/Q5577

Teatre-Museu Dalí

https://www.wikidata.org/entity/Q1143722

Exemple: Curs del riu Fluvià crescut després de les pluges al seu pas per Olot.

Descriptors de lloc: Riu Fluvià, Olot (Garrotxa, la)

Descriptor

GeoNames

Riu Fluvià

https://www.geonames.org/

Olot (Garrotxa, la)

https://www.geonames.org/

2.4. LLISTATS

Alguns dels elements de la descripció parteixen de llistats preestablerts, ja que es tracta de valors estàndard que es poden definir prèviament en el sistema de descripció. Aquests llistats es poden elaborar segons uns vocabularis controlats que desitjablement haurien d’estar skosificats. Tal com s’ha explicat en l’apartat anterior, un d’aquest vocabularis és l’AAT del Getty Institute que, a més de ser vàlid per a la indexació temàtica, es pot utilitzar per a altres elements de la descripció com ara: el Suport, el Format, el Procediment Fotogràfic i el Gènere Fotogràfic. En aquest capítol, a més d’aquests elements, tractem també l’element Llicències d’ús perquè es crea sobre la base d’un llistat de valors, en aquest cas codificats per Creative Commons.

2.4.1. Suports

En aquest element s’indica el tipus de suport material dels documents i, quan és possible identificar-lo, s’indica també el subtipus de suport. Així per exemple, per a una fotografia sobre paper, podríem precisar més i diferenciar si es tracta d’un paper baritat o d’un paper RC. En el cas d’una pel·lícula cinematogràfica, el suport serà de plàstic, però podríem diferenciar si es tracta de nitrat, d’acetat o de polièster.

Fotografia https://vocab.getty.edu/aat/300046300

Paper

https://vocab.getty.edu/aat/300014190

Baritat

https://vocab.getty.edu/aat/300127335

RC

https://vocab.getty.edu/aat/300127378

Plàstic

https://vocab.getty.edu/aat/300014570

Nitrat

https://vocab.getty.edu/aat/300311696

Acetat

https://vocab.getty.edu/aat/300255863

Polièster

https://vocab.getty.edu/aat/300417287

Vidre

https://vocab.getty.edu/aat/300010797

Metall

https://vocab.getty.edu/aat/300010900

Coure

https://vocab.getty.edu/aat/300011020

Ferro

https://vocab.getty.edu/aat/300011002

Òptic

https://vocab.getty.edu/aat/300138861

Magnètic

https://vocab.getty.edu/aat/300028549

Pel·lícules https://vocab.getty.edu/aat/300054141

Plàstic

https://vocab.getty.edu/aat/300014570

Nitrat

https://vocab.getty.edu/aat/300311696

Acetat

https://vocab.getty.edu/aat/300255863

Polièster

https://vocab.getty.edu/aat/300417287

Òptic

https://vocab.getty.edu/aat/300138861

Magnètic

https://vocab.getty.edu/aat/300028549

Vídeos https://vocab.getty.edu/aat/300054153

Plàstic

https://vocab.getty.edu/aat/300014570

Polièster

https://vocab.getty.edu/aat/300417287

Òptic

https://vocab.getty.edu/aat/300138861

Magnètic

https://vocab.getty.edu/aat/300028558

2.4.2. Procediments fotogràfics

En aquest element s’indica el procediment fotogràfic, sigui un negatiu, una còpia, una impressió fotomecànica o una impressió digital.

Ambrotip

https://vocab.getty.edu/aat/300137324

Aristotip

https://vocab.getty.edu/aat/300127163

Autocrom

https://vocab.getty.edu/aat/300053470

Cal·lotip

https://vocab.getty.edu/aat/300053484

Cianotip

https://vocab.getty.edu/aat/300134811

Col·lodió humit

https://vocab.getty.edu/aat/300133299

Col·lodió POP

https://vocab.getty.edu/aat/300134696

Colotípia

https://vocab.getty.edu/aat/300249934

Color per síntesis subtractiva

https://vocab.getty.edu/aat/300053474

Daguerreotip

https://vocab.getty.edu/aat/300127181

Electrofotografia

https://vocab.getty.edu/aat/300157803

Ferrotip

https://vocab.getty.edu/aat/300134759

Fotogravat

https://vocab.getty.edu/aat/300154358

Gelatinobromur

https://vocab.getty.edu/aat/300128688

Goma bicromatada

https://vocab.getty.edu/aat/300053501

Rotogravat

https://vocab.getty.edu/aat/300263381

Imatge digital

https://vocab.getty.edu/aat/300215302

Injecció de tinta

https://vocab.getty.edu/aat/300235748

Mitja tinta

https://vocab.getty.edu/aat/300154372

Paper a l'albúmina

https://vocab.getty.edu/aat/300411855

Paper a la gelatina de plata

https://vocab.getty.edu/aat/300128695

Paper a la sal

https://vocab.getty.edu/aat/300127389

Paper al carbó

https://vocab.getty.edu/aat/300014156

Paper al platí

https://vocab.getty.edu/aat/300127145

Quatricomia

https://vocab.getty.edu/aat/300202115

Revelat cromogènic

https://vocab.getty.edu/aat/300133417

Revelat per transferència de tints

https://vocab.getty.edu/aat/300134881

Revelat per blanqueig de tints

https://vocab.getty.edu/aat/300252136

Sublimació

https://vocab.getty.edu/aat/300380257

Woodburytipe

https://vocab.getty.edu/aat/300053509

2.4.3. Formats fotogràfics

En aquest element s’indica el format de la fotografia. Els formats que compten amb nom propi formen part del vocabulari AAT i, per tant, compten amb URI, mentre que les denominacions numèriques no formen part d’aquest vocabulari. En qualsevol cas, són estàndards i caldrà incloure’ls a llistat de formats del sistema. Es tracta principalment dels formats següents: 6x9, 10x15, 13x18, 18x24, 20x25, 24x30, 30x40 i 135 mm.

Boudoir (13,2x20,5)

https://vocab.getty.edu/aat/300246089

Cabinet (11x16,5)

https://vocab.getty.edu/aat/300127131

Carte de visite (6,9x11)

https://vocab.getty.edu/aat/300127141

Estereoscòpica (10x18)

https://vocab.getty.edu/aat/300264509

Estereoscòpica (4x10)

https://vocab.getty.edu/aat/300264509

Estereoscòpica (6x13)

https://vocab.getty.edu/aat/300264509

Estereoscòpica (8x17)

https://vocab.getty.edu/aat/300264509

Gemmes

https://vocab.getty.edu/aat/300134941

Imperial (19x33)

https://vocab.getty.edu/aat/300246094

Postal (10x15)

https://vocab.getty.edu/aat/300026816

Postal (9x14)

https://vocab.getty.edu/aat/300026816

Promenade (11x20,5)

https://vocab.getty.edu/aat/300246108

Victòria (8,3x12,2)

https://vocab.getty.edu/aat/300246118

2.4.4. Formats audiovisuals

En aquest element s’indiquen els principals formats audiovisuals. En aquest cas, hem inclòs alguns formats que s’utilitzen per a l’enregistrament sonor, com són les cintes magnetofòniques o les cintes DAT (Digital Audio Tape), per la relació que tenen amb l’enregistrament de les bandes sonores de les pel·lícules o la gravació de veu per a programes de televisió. No hem inclòs en aquesta guia, en canvi, altres formats que no formen part del vocabulari AAT, com és el cas del 9,5mm, Digital8, DVCAM, DVCPRO, MiniDisc i Video8, els quals, però, s’hauran d’incloure al llistat de formats del sistema.

8mm

https://vocab.getty.edu/aat/300263859

16mm

https://vocab.getty.edu/aat/300263815

35mm

https://vocab.getty.edu/aat/300263816

70mm

https://vocab.getty.edu/aat/300264672

Betacam

https://vocab.getty.edu/aat/300264686

Betacam Digital

https://vocab.getty.edu/aat/300264688

Betacam SP

https://vocab.getty.edu/aat/300264687

Betamax

https://vocab.getty.edu/aat/300404417

Blu-ray

https://vocab.getty.edu/aat/300443549

Cassettes

https://vocab.getty.edu/aat/300028661

CD

https://vocab.getty.edu/aat/300028673

CD-ROM

https://vocab.getty.edu/aat/300196583

Cintes magnetofòniques

https://vocab.getty.edu/aat/300028653

DAT

https://vocab.getty.edu/aat/300265821

DVD

https://vocab.getty.edu/aat/300264677

Hi-8

https://vocab.getty.edu/aat/300264682

Laserdiscs

https://vocab.getty.edu/aat/300138861

LP

https://vocab.getty.edu/aat/300265802

Microcassettes

https://vocab.getty.edu/aat/300310081

Mini-DV

https://vocab.getty.edu/aat/300264690

Super 8

https://vocab.getty.edu/aat/300263860

S-VHS

https://vocab.getty.edu/aat/300264684

U-matic

https://vocab.getty.edu/aat/300404355

VHS

https://vocab.getty.edu/aat/300264683

2.4.5. Gènere fotogràfic

En aquest element s’indica l’especialitat fotogràfica, en la qual es pot categoritzar la fotografia. En molts casos investigar el context en què el fotògraf va treballar ens proporciona informació addicional d’interès, ja que aquest element està sovint estretament lligat a la classificació.

Retrat

https://vocab.getty.edu/aat/300015637

Fotografia documental

https://vocab.getty.edu/aat/300134547

Fotografia científica

https://vocab.getty.edu/aat/300138800

Fotoperiodisme

https://vocab.getty.edu/aat/300054229

Fotografia de paisatge

https://vocab.getty.edu/aat/300015636

Fotografia industrial

https://vocab.getty.edu/aat/300138804

Fotografia de viatges

https://vocab.getty.edu/aat/300054230

Fotografia de guerra

https://vocab.getty.edu/aat/300157838

Fotografia aèria

https://vocab.getty.edu/aat/300053443

Fotografia amateur

https://vocab.getty.edu/aat/300444296

fotografia publicitària

https://vocab.getty.edu/aat/300412093

fotografia artística

https://vocab.getty.edu/aat/300178594

2.4.6. Llicències d’ús

En aquest element s’indica el tipus de llicència que regula l’ús públic de les imatges. Existeixen diferents tipus de llicència i per a aquesta guia ens centrem en les llicències Creative Commons, per ser d’ús generalitzat en l’àmbit del patrimoni.

Les llicències Creative Commons constitueixen una mesura preventiva a favor de la protecció dels drets de la propietat intel·lectual en el marc d’Internet. Són una opció plausible que permet una gestió més eficaç dels usos de la documentació, un major aprofitament en la reutilització per part de l’usuari i alhora permeten la regularització dels usos públics i privats.

Cal entendre que aquestes llicències obertes no situen les obres a l’esfera del domini públic. Tot al contrari, precisament estan pensades per aconseguir un major respecte a la legalitat vigent eludint privacions d’ús innecessàries.

Els arxius troben en les llicències CC un aliat necessari per complir els seus objectius de facilitar l’accés als seus catàlegs, propiciar-ne la reutilització i, al mateix temps, limitar-ne els usos públics. En aquest sentit, la limitació més requerida és la de l’ús lucratiu, mentre que sovint es contempla l’ús obert per a les finalitats privades i les de caràcter merament cultural.

El funcionament de les CC es basa en la combinació d’unes icones que corresponen als diferents condicionants d’ús. La combinació d’un major nombre d’icones equival a un ús més restrictiu de l’obra. En la versió 4.0 trobem sis possibles combinacions:

Reconeixement (by): Es permet qualsevol explotació de l'obra, incloent una finalitat comercial, així com la creació d'obres derivades, la distribució de les quals també està permesa sense cap restricció.

Reconeixement - No comercial (by-nc): No es permet un ús comercial de l'obra original. Es permet la generació d'obres derivades sempre que no se'n faci un ús comercial.

Reconeixement - No comercial - CompartirIgual (by-nc-sa): No es permet un ús comercial de l'obra original ni de les possibles obres derivades, la distribució de les quals s'ha de fer amb una llicència igual a la que regula l'obra original.

Reconeixement - No comercial - Sense Obra Derivada (by-nc-nd): No es permet un ús comercial de l'obra original ni la generació d'obres derivades.

Reconeixement - CompartirIgual (by-sa): Es permet l'ús comercial de l'obra i de les possibles obres derivades, la distribució de les quals s'ha de fer amb una llicència igual a la que regula l'obra original.

Reconeixement - SenseObraDerivada (by-nd): Es permet l'ús comercial de l'obra però no la generació d'obres derivades.

A més de les llicències CC, es va crear una marca per anunciar el Domini Públic, amb el corresponent enllaç informatiu per aclarir el seu significat a l’usuari. Les obres passen a domini públic 70/80 anys després de la mort de l’autor. En el cas d’obres d’autor desconegut passen a domini públic 70/80 anys després de la seva publicació. En el cas de les fotografies custodiades als arxius, com que la gran majoria no han estat mai publicades, es pot agafar com a referència la data de creació.

Domini públic: Aquesta obra ha estat identificada com a lliure de restriccions d’ús conegudes segons la llei de propietat intel·lectual, incloent-hi els drets afins.

En qualsevol cas, l’ús d’aquestes llicències combinades amb altres tipus de llicències de regulació de l’ús de la imatge, com les utilitzades per Europeana per a les fotografies d’autor desconegut i drets vigents, són una eina a tenir en compte per a la difusió de les imatges en línia, per la seva eficàcia en la gestió i pel seu caràcter obert per a la reutilització de continguts.

A continuació es mostra el llistat de llicències CC amb els URI respectius, incloent-hi una llicència Europeana com a possible alternativa per a obres d’autoria desconeguda.

BY

https://creativecommons.org/licenses/by/4.0/

BY-NC

https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0/

BY-NC-SA

https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0/

BY-NC-ND

https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0/

BY-SA

https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0/

BY-ND

https://creativecommons.org/licenses/by-nd/4.0/

PDM

https://creativecommons.org/publicdomain/mark/1.0/

Desconegut

https://rightsstatements.org/page/CNE/1.0/?language=en

2.5. ANÀLISI DE L’OBJECTE

Un altre aspecte important, previ a la descripció dels documents en imatge, és l’anàlisi de l’objecte. La simple visualització de la fotografia o del document audiovisual ens proporciona una gran quantitat d’informació, tant respecte a l’objecte físic com al contingut iconogràfic.

2.5.1. El mètode per a l’anàlisi visual de la fotografia

El mètode es basa principalment en les següents accions:

- Estudiar bé la fotografia, utilitzar la llum adequada i, si és necessari, utilitzar lupes per detectar qualsevol informació escrita: abreviatures, signatures, marques d’estudi, etc.

- Inspeccionar detingudament els contenidors originals que poden aportar informació addicional al mateix objecte fotogràfic.

- Inspeccionar tant l’anvers com el revers de la fotografia. Cal posar especial atenció en el revers de les fotografies. En les còpies de fotografies professionals és habitual trobar-hi informació referent al fotògraf, a la galeria i a l’emplaçament en el moment en què es va realitzar la imatge. En determinades èpoques era un fet habitual que els fotògrafs professionals canviessin d’estudi i fins i tot de ciutat; com també que creessin noves empreses amb diferents socis al llarg de la seva vida professional.

- En el cas dels negatius, és important analitzar visualment els suports originals, malgrat que la tasca de descripció es pugui fer sobre els materials ja digitalitzats. Així evitarem pèrdua d’informació i identificarem amb més facilitat els reportatges.

- Identificar les característiques físiques de l’artefacte fotogràfic, tant a nivell visual com a nivell morfològic. Ens poden donar pistes sobre la datació de la imatge. Exemple: còpies d’ennegriment directe (segle XIX), autocroms (principis del segle XX). Les característiques físiques de l’artefacte fotogràfic proporcionen informació molt valuosa. Davant una fotografia ens podem interrogar sobre el format, el suport, les mides, etc. Per exemple, alguns procediments fotogràfics són característics i exclusius del s. XIX, mentre que d’altres varen ser utilitzats durant un període de temps més dilatat.

- Revisar la documentació auxiliar pot aportar informació sobre el creador, els llocs i les dates. Per exemple: correspondència del fotògraf, diaris, notes, llibres de registre, etc.

2.5.2. Morfologia de l’objecte: la fotografia

A més de la inspecció visual, l’aplicació de tècniques auxiliars permet l’obtenció d’un nivell d’informació sobre l’objecte molt més completa, sobretot a nivell morfològic. Aquesta informació serà important en el moment de descriure la imatge i serà absolutament clau per a la seva conservació.

En el cas de la fotografia, identifiquem els principals procediment fotogràfics, que es poden consultar en els llistats de l’apartat 2.4. Per contextualitzar millor aquests procediments, expliquem a continuació les característiques generals dels components materials de la fotografia, a partir de l’agrupació en cinc categories: la imatge única, els negatius, els positius, el color i la fotomecànica.

La imatge única

Utilitzem el concepte d’imatge única per referir-nos als positius directes de càmera, aquells que no compten amb una matriu per al posterior copiat i que podem concretar principalment en els procediments del daguerreotip, de l’ambrotip i del ferrotip. L’anàlisi físic ens revela unes morfologies molt diferents pel que fa a l’estructura bàsica, ja que el primer es realitza sobre una placa de coure i plata, mentre que els altres corresponen a la tècnica del col·lodió. Però tenen una característica comuna, la de formar part d’encapsulacions o marcs (els ferrotips bastant menys) que en ressalten la unicitat. No són objectes rars, però no tenen una presència massiva en els nostres arxius.

Els negatius

Els negatius són abundants en el nostre patrimoni, sobretot aquells produïts de manera industrial, a partir de 1880, amb la placa seca de gelatina. Però la varietat de negatius és molt important. D’entrada, ens trobem amb suports transparents, com el vidre i el plàstic (nitrats, acetats i polièster), i uns altres de semitransparents, com el paper encerat; amb l’absència d’emulsió (calotips) o amb presència d’ella (albúmina, col·lodió, gelatina, etc.); i amb imatge final formada per diferents compostos de plata (iodur de plata, bromur de plata, clorur de plata, etc.). Per la seva rellevància històrica podríem citar el calotip, ja que va ser el primer procediment negatiu, el col·lodió humit, perquè va ser el negatiu del segle XIX (almenys fins a 1880) i el gelatinobromur, el negatiu propi de la instantània i que ha dominat el mercat fins als nostres dies.

Les còpies positives

La varietat de positius és encara superior, però la seva presència en els arxius és una mica menor. En general, el suport predominant és el paper, seguit pel plàstic, encara que podem trobar-nos amb qualsevol tipus de suport: metalls, teles, ceràmiques, etc.; pot existir una emulsió on se sostinguin les sals de plata (albúmina, col·lodió, gelatina) o pot ser que la imatge es trobi directament sobre les fibres de paper (papers a la sal, cianotips, platinotips); la imatge final pot ser de sals fèrriques (cianotips), de pigment (carbó), de platí o pal·ladi (platinotip) o també, el més habitual, de sals de plata (còpies a l’albúmina, aristotips i còpies de revelat); entre el paper i l’emulsió pot existir una capa addicional per donar opacitat a les fibres del paper (barita o polièster); les còpies poden ser produïdes per ennegriment directe (còpies a l’albúmina, aristotips, etc.) o a partir del revelat (gelatina DOP); pot existir un virat al seleni, a l’or, etc.; en alguns casos es troben sobre un suport secundari de cartró (còpies a l’albúmina i aristotips). Ja hem esmentat els positius més freqüents, però podríem destacar el paper a l’albúmina, per ser la còpia predominant del segle XIX, i el paper de revelat, per la seva absoluta preponderància al segle XX.

La fotografia en color

La presència de fotografia en color és també molt important, sobretot a partir dels anys setanta. El color original, la placa autocromàtica dels germans Lumière, era només per a diapositiva. Amb el color modern, els procediments cromògens, s’aconseguirà el negatiu en color i també la còpia positiva. En el cas del color, hi ha una predominança dels procediments cromògens, en què els colors es produeixen durant el processat, encara que existeixen altres procediments com el blanqueig de tints (Cibachrome o Ilfochrome) o la difusió de tints (fotografia instantània). En tots els casos, és important saber que la imatge final no conté plata, sinó que es forma a partir dels tints o dels pigments.

La fotomecànica

Finalment, podem fer esment de la fotomecànica, que dona lloc a una varietat important de procediments que tenen en el seu origen una imatge fotogràfica, però que són produïts a partir d’una planxa. Són representatius d’aquesta tecnologia: la colotipia (o fototípia), la mitjana tinta i el fotogravat, que es distingeixen pels patrons d’impressió que es visualitzen clarament a 30x.

2.5.3. El mètode per a l’anàlisi visual dels documents audiovisuals

Una de les principals característiques dels documents audiovisuals és que requereixen un dispositiu tecnològic per accedir als seus continguts, és a dir, que només durant la reproducció del document, en la fase del visionat, podem analitzar correctament tots els elements iconogràfics i les seves relacions semàntiques. Quan el document conté una important càrrega informativa, com és el cas, per exemple, dels programes informatius o noticiaris, aquest haurà de ser visionat en la seva totalitat i a temps real o, fins i tot, s’haurà de tornar enrere i fer un segon o tercer visionat. Per contra, en aquells documents que no contenen gaire informació rellevant es pot fer ús de les eines per avançar ràpid o saltar endavant en el document. En aquests casos es recomana visionar diverses parts del document i arribar al final per assegurar-nos que el contingut no varia.

Una altra de les característiques dels documents audiovisuals és que la relació entre l’objecte físic i la unitat documental no és sempre d’1 a 1. En els enregistraments en suports analògics, com les pel·lícules cinematogràfiques i les cintes magnètiques de vídeo, és habitual que un mateix suport contingui més d’una unitat documental o que una mateixa unitat documental estigui enregistrada en diversos suports. Cal, doncs, identificar l’objecte físic amb un número de registre diferent al de la unitat documental. Per contra, en el vídeo digital la unitat documental es correspon habitualment amb l’objecte digital, és a dir, amb el fitxer.

Exemples:

Una mateixa unitat documental enregistrada en dos suports

Registre general: 108899

Registre específic: NS1723, NS1724

Títol: [Calonge]

Any: 1965

Un mateix suport que conté dues unitats documentals.

Registre general: 535010

Registre específic: MS111

Títol: [Inauguració del Museu Arqueològic de Girona]

Any: 1981

Registre general: 535011

Registre específic: MS111

Títol: [Helena i Maribel Sans a Cala Fotadera, Tossa]

Any: 1982

No obstant això, per bé que l’anàlisi dels continguts es realitza en la fase de visionat, l’estudi de les característiques externes de l’objecte ens pot aportar informació clau per determinar la datació, la procedència o l’autoria del document, entre altres. En aquesta tasca ens fixarem sobretot en:

- Inscripcions a les llaunes i contenidors: tant les pel·lícules cinematogràfiques com els vídeos acostumen a guardar-se encapsats en contenidors metàl·lics, de plàstic o de cartró, que sovint presenten etiquetes impreses o inscripcions manuscrites. Les etiquetes impreses ens poden informar del laboratori on s’ha fet el revelatge de la pel·lícula, de les seves característiques tècniques, com el format o el metratge o, pel que fa a les cintes de vídeo, del temps de gravació, del sistema de color o de la composició de les partícules magnètiques, entre altres. Sovint trobem també etiquetes numerades que ens ajuden a reconstruir l’ordenació original dels documents. Pel que fa a les inscripcions manuscrites fetes pels autors, sovint ens informen del títol, la data, les localitzacions, els personatges que hi apareixen, etc. En ocasions podem trobar també, dins del mateix contenidor, papers amb guions, dedicatòries, anotacions personals de l’autor o qualsevol altre tipus d’informació que pot contribuir a una millor descripció del document.

- Guies i cues d’operador: aquests fragments de pel·lícula blanca, situats a l’inici i al final del rotlle, poden contenir inscripcions referents al títol, la secció, l’ordenació dels rotlles, o indicacions per a la correcta projecció de la pel·lícula.

- Marques marginals: en algunes pel·lícules trobem inscripcions sobreimpreses als marges, introduïdes pels fabricants que ens informen de la composició de la pel·lícula, com les inscripcions Safety o Nitrate, o bé codis que informen sobre el seu any de fabricació. Tot i que la data de fabricació de la pel·lícula pot no coincidir amb la data en què es filmen les imatges o en què es crea la versió final de l’obra, poden ajudar a situar-la en el seu context temporal.

2.5.4. Tipus de materials: la pel·lícula cinematogràfica

El cinema realitzat en el marc de la indústria es basa en una cadena de reproduccions de negatiu a positiu que es produeix durant el procés de muntatge de la pel·lícula i que finalitza amb l’obtenció de còpies per a la seva projecció pública o la seva preservació a l’arxiu. En aquest procés es generen diversos materials que van des de les filmacions originals a les còpies que es distribueixen a les sales de cinema. La diversitat de materials és molt gran: negatius originals d’imatge i so, positius originals reversibles, copions de muntatge, descarts, duplicats positius i negatius, còpies estàndard, còpies de preservació, còpies per a diferents versions de doblatge, etc.

Sovint aquests materials s’ingressen a l’arxiu sense cap mena d’organització ni identificació, de manera que ens podem trobar amb diversos rotlles amb imatges repetides que tenen la seva raó de ser en el procés de creació de l’obra però que, a la pràctica, resulten difícilment comprensibles per a l’arxiver/a no especialitzat. Aquesta circumstància no es dona, en canvi, en les pel·lícules cinematogràfiques d’àmbit familiar on no hi ha un procés de muntatge ni un sistema de producció industrial.

Un pas previ a la identificació dels diferents tipus de materials consisteix en la recollida d’informació sobre la creació i la història del fons documental. D’aquesta manera podem saber, per exemple, que al nostre arxiu han ingressat només els originals de rodatge d’una pel·lícula, mentre que el material editat es conserva en un altre arxiu. No obstant això, si no disposem d’aquest tipus d’informació, les característiques pròpies del document ens poden donar pistes sobre el seu origen i la seva creació dins el procés de producció. Podem citar alguns exemples:

- Negatiu original d’imatge: El rotlle (o rotlles) contenen les imatges en negatiu de la pel·lícula, muntada en la seva versió final, sense banda sonora, amb empalmaments entre els diferents plans, i guies i cues d’operador.

- Positiu original reversible: És el material més comú en pel·lícules de 16 mm i pràcticament l’únic en formats de 9,5 mm i 8 mm. Conté la imatge en positiu i, si incorpora banda sonora, la trobarem gairebé de forma exclusiva en sistema magnètic.

- Copió de muntatge: És el suport on se sincronitza el treball de muntatge i conté les marques i indicacions per al muntatge del negatiu original al laboratori.

- Còpia estàndard: Són les còpies que reuneixen totes les característiques tècniques de la pel·lícula per a la seva adequada projecció a les sales de cinema. Contenen impresa la banda sonora per al sistema de so òptic.

- Còpia de preservació: Còpia del document realitzada a l’efecte de garantir-ne la conservació a llarg termini. Una pràctica habitual a les filmoteques ha estat copiar els originals cinematogràfics antics, com les pel·lícules en suport de nitrat, a suports més estables, com són els d’acetat o polièster.

- Descarts: Són les imatges originals captades per la càmera que no formen part del muntatge final de la pel·lícula. En obres de caràcter documental poden tenir un gran valor tot i no formar part de la versió definitiva.

2.5.5. Tipus de materials: el vídeo

La cinta magnètica de vídeo s’introdueix a partir de la segona meitat del segle XX com a mitjà per enregistrar les emissions de televisió i, progressivament, s’estén a altres àmbits de la societat com el científic, l’educatiu o el cultural. Amb el vídeo, la producció i el consum audiovisual s’incrementen de forma espectacular, principalment en l’àmbit domèstic, en les gravacions de caire familiar i en el lloguer de pel·lícules per al consum privat.

En aquest sentit, la principal informació i gairebé l’única que podem extraure de l’anàlisi de l’objecte és la diferenciació entre el seu origen professional o domèstic, tot i que aquesta diferència no sempre és clara. Les produccions professionals es caracteritzen per l’ús de formats que ofereixen una major qualitat d’imatge i so i una major durabilitat i estabilitat que els formats domèstics. Així doncs, una cinta en format Betacam SP o Betacam Digital és probable que s’hagi creat en un entorn professional o semiprofessional, mentre que una cinta Betamax o VHS molt probablement ha estat creada en l’àmbit domèstic.

En la cadena de producció d’una emissora de televisió es generen, tal com succeeix en el cinema industrial, diversos tipus de materials. Els originals captats per la càmera es seleccionen, s’editen i es transformen amb l’afegit d’efectes visuals o sobreimpressions com cairons, mosques o scrolls. A l’arxiu poden ingressar els bruts de càmera, els màsters d’emissió (amb o sense grafismes), els paral·lels d’antena dels programes en directe o la còpia diària de les emissions. La identificació de les diferents tipologies, en la majoria dels casos, no es pot fer a partir de les característiques externes del suport, però hi ha algunes excepcions com, per exemple, que les còpies diàries de les emissions s’acostumessin a gravar en baixa qualitat sobre formats domèstics com el VHS.

Altres tipus de materials s’han creat després de l’emissió del programa com els compactats de notícies: cintes de vídeo que contenen diverses notícies emeses en diferents dies i relacionades amb un mateix tema, amb la finalitat de facilitar la reutilització de les imatges d’arxiu; o reculls de programes creats amb finalitats comercials o promocionals.

Conèixer l’entorn de producció d’una cadena de televisió és imprescindible per saber com s’han creat els diferents tipus de materials. Els principals són:

- Bruts de càmera: Enregistraments que contenen les imatges tal com han estat captades per la càmera i que s’han utilitzat o no per a la realització de l’obra. Es caracteritzen per no haver passat per un procés d’edició. Contenen habitualment plans llargs, sense transicions netes entre cada pla, amb so ambient i sense efectes de postproducció.

- Màsters d’emissió: Enregistrament del programa un cop editat. Conté tots els elements d’imatge, àudio i infografia (rètols i cairons) per a la seva emissió. En ocasions es conserva sense infografia i rep el nom de màster net.

- Paral·lel d’antena: Enregistrament del document o obra audiovisual emesa per antena en directe i en alta resolució. Pot contenir infografia (rètols i cairons) i altres elements de grafisme (mosca, hashtag, scrolls, etc.) o no. En aquest segon cas també rep el nom de senyal net o clean feed.

- Còpia d’emissió diària: Enregistrament diari i complet (sovint en baixa qualitat) de la producció pròpia i aliena de l’emissió de la cadena, amb elements de grafisme i sobreimpressions, tal com ho rep l’espectador.

2.6. SELECCIÓ

La intervenció sobre fons fotogràfics i audiovisuals està condicionada a una fase inicial de valoració i selecció dels documents. Els grans volums d’aquests conjunts, que habitualment són de procedència privada, i l’interès desigual dels materials, obliguen a discriminar la documentació per a la conservació permanent, la qual cosa es fa habitualment en el moment de l’ingrés. Cal fixar, doncs, els criteris que evitin l’ingrés de material de poc interès i, en qualsevol cas, s’ha de procurar que el material ingressat respongui als interessos del centre, satisfaci els interessos d’investigadors i usuaris, i correspongui a l’àmbit competencial i territorial de les institucions.

L’avaluació i la selecció de la documentació esdevé per a l’arxiu una tasca ineludible, que té com a objectiu conservar allò que realment té valor i no comprometre recursos sovint escassos per conservar allò que no en té. El valor de qualsevol objecte cultural és extrínsec, és a dir, depèn de la interacció amb el seu context, per això pot veure variada la seva consideració en funció del lloc on es troba, i per això cada institució haurà d’establir les polítiques de selecció atenent a les funcions i competències que li són pròpies. Qualsevol decisió ha d’estar fonamentada en uns criteris objectius determinats a priori, de manera que en el moment de l’ingrés d’un fons ja es puguin prendre unes primeres decisions sobre allò que es conservarà a l’arxiu a llarg termini.

Per tant, hem de tenir en compte que no podem iniciar els treballs de descripció sense haver fet una selecció prèvia d’acord amb uns criteris prèviament establerts. En aquesta guia, s’aporta una visió general dels treballs de selecció, per tal d’orientar en la valoració de continguts, però sense ànim d’incidir de manera definitiva en les tasques d’avaluació i tria de documents. Entenem que aquesta competència és exclusiva de les comissions expertes a nivell nacional, com pot ser la Comissió Nacional d’Avaluació i Tria de Documentació (CNATD) de la Generalitat de Catalunya que, de fet, ja va aprovar i publicar unes taules per als fons audiovisuals de televisió. Resta pendent de fer-ho per a documentació fotogràfica i fílmica.

2.6.1. Valors de la imatge

En termes generals, podem reconèixer uns valors a la imatge que poden servir per avaluar-la i que estan generalment acceptats per part de la comunitat arxivística. Es tracta, principalment, dels que es van establir a la Society of American Archivists el 2006, orientats sobretot a la fotografia, però que es poden extrapolar a la documentació audiovisual i que podem resumir en els següents punts:

- Valor probatori. Consisteix en la capacitat del document de proveir d’informació significativa sobre activitats, funcions i orígens dels seus creadors o productors. Va lligat directament a la procedència de les imatges. A la majoria d’arxius d’organitzacions (governamentals, corporatives, religioses, universitàries) el valor probatori és l’objectiu clau. Aquests arxius busquen imatges que documentin com opera una organització i que il·lustrin la diversitat d’interrelacions entre les diferents funcions i parts de l’organització.

- Valor informatiu. Les imatges sovint contenen informació que pot anar més enllà del propòsit per al qual van ser creades. Les imatges ofereixen dades i informació sobre activitats, èpoques, esdeveniments, llocs, processos i grups, que no han estat capturats o fixats en cap altra forma de documentació. Succeeix sovint que informació visual molt important pot haver estat capturada de manera no intencionada.

- Valor de l’objecte. Les fotografies i els documents audiovisuals reflecteixen la capacitat tecnològica de cada època, la creativitat del realitzador i les habilitats tècniques en el processat químic o en les tecnologies digitals, així com el context en el qual es localitzen.

- Valor d’associació. Els arxius poden estar interessats en imatges per la seva connexió amb les persones, els llocs o els esdeveniments que documenten, així com per la història de la seva creació i del seu ús. Aquestes associacions poden afectar les persones que van ajudar als realitzadors a capturar les imatges, les que van guardar-les per il·lustrar la seva vida i el seu treball i els investigadors que van escriure sobre les imatges.

- Valor econòmic. Hem de tenir prou coneixement per saber quines imatges requereixen una major protecció , quines imatges poden ser difícils d’obtenir i també què esperen els possibles donants en aspectes vinculats a la deducció de taxes per a la seva donació.

- Valor d’ús. Les imatges són dels materials més consultats en un arxiu i, per això, és important valorar degudament el seu valor d’ús present i futur. Podem diferenciar principalment l’ús per part de l’òrgan o individu productor de l’ ús per part dels investigadors.

Tot i que acceptem la validesa d’aquests valors, és evident que resulten insuficients per a la selecció i que cal un nivell de concreció superior. A continuació, plantegem un seguit de criteris per a la selecció en el marc dels fons fotogràfics i dels fons audiovisuals, sense ànim de ser exhaustius, però amb la voluntat d’orientar en el tipus de qüestions concretes a plantejar en el moment de la selecció.

2.6.2. Selecció de Fotografia

En la selecció de fotografies s’actuarà principalment en sèries documentals, segons la naturalesa dels productors i les especialitats fotogràfiques. Per concretar, podem dir que serien objecte de descart les fotografies que es troben en una de les següents situacions:

- Materials no originals i que, a més, en el cas de la fotografia administrativa, no estiguin vinculats a cap expedient. Podria ser el cas de reproduccions i còpies múltiples que amb els anys es podrien haver acumulat en un arxiu.

- Fotografies que formen part d’expedients administratius que no són de conservació permanent.

- Reproduccions d’obres d’art contemporànies situades en interiors i que, per tant, compten amb drets concurrents a les fotografies. S’entén que es tracta d’obra que no pertany a la pròpia institució i sobre la qual no hi ha cap vinculació amb l’arxiu.

- Fotografies amb deficient estat de conservació que puguin comprometre l’estabilitat de les altres fotografies custodiades. En cas de tractar-se de processos irreversibles i que els materials comptin amb algun interès, haurien de ser reproduïdes.

- Fotografies amb qualitat tècnica deficient i que no aportin cap valor informatiu ni cultural destacat.

- Fotografies mancades d’interès. Són imatges sense rellevància que no tenen cap valor cultural, informatiu ni jurídic, de les quals desconeixem l’autoria i amb procediments fotogràfics sobradament representats. Un exemple serien fotografies de senyals de trànsit, plaques de carrer, contenidors, etc...

- En el cas de les imatges digitals, descartaríem les imatges de baixa resolució. A títol orientatiu podríem considerar que formen part d’aquesta categoria aquelles que estan per sota dels 1.200 píxels per costat llarg.

- Fotografies que impliquin conflictes personals i familiars noticiables, ja que estan subjectes al dret a l’honor de les persones.

- Fotografies sobre l’esport professional d’ús restringit per un tema de drets d’imatge dels esportistes.

- Fotografies amb drets de propietat intel·lectual vigents i que corresponguin a un tercer. Són clarament susceptibles d’estar subjecte a drets les fotografies d’agència i també els productes editorials.

2.6.3. Selecció d’Audiovisuals

En la selecció de documents audiovisuals, si ens centrem en el valor de l’objecte, hem de diferenciar entre els materials rars o poc abundants, sobretot aquells que corresponen als inicis de la cinematografia, com són les pel·lícules en suport de nitrat de cel·lulosa, d’aquells que s’han produït de forma massiva, com les produccions televisives en vídeo analògic o digital. Pel que fa als primers, la tendència ha de ser conservar-los en la seva totalitat, mentre que en el cas dels segons, en seleccionarem alguns i en descartarem uns altres amb l’objectiu de garantir una major eficàcia en la gestió i conservació de l’arxiu.

Com dèiem en l’apartat anterior, el cinema realitzat en el marc de la indústria es basa en una cadena de reproduccions de negatiu a positiu en la qual es generen una gran diversitat de materials. El principal material a conservar és el negatiu original, mentre que la resta de materials que s’han utilitzat per a la seva obtenció poden ser, en principi, descartats. Sovint, però, aquests materials constitueixen una font important de coneixement dels processos de creació cinematogràfics i es preferible seleccionar-ne una part (o la totalitat) per a la seva conservació, sempre que això no comprometi una gestió eficient de l’arxiu. Pel que fa als descarts, és a dir, aquells fragments de filmacions que no s’han seleccionat per a l’obtenció de la versió final del film, també poden tenir una importància com a font per a la recerca històrica que cal valorar en cada cas.

En termes generals, hem de prioritzar la selecció dels materials originals davant de les còpies, amb l’excepció dels casos en què la còpia ofereixi una major qualitat o estigui millor conservada que l’original.

Pel que fa als documents de televisió, alguns dels criteris bàsics per a l’avaluació i selecció es troben al document elaborat per la FIAT/IFTA (Federació Internacional d’Arxius de Televisió) titulat Estàndards recomanats i procediments per a la selecció i preservació del material de programes de televisió (1996.). Aquest document resulta poc concret en la seva aplicació pràctica, però estableix una sèrie de criteris generals que poden servir com a punt de partida. Per exemple, la FIAT/IFTA recomana conservar:

1. Material d’actualitat o d’interès històric en tots els camps.

2. Material d’actualitat que deixa constància d’un lloc, un objecte o un fenomen natural.

3. Entrevistes d’importància històrica.

4. Entrevistes indicatives de les opinions o actituds d’un època.

5. Material de ficció o entreteniment d’interès artístic.

6. Material de ficció o entreteniment il·lustratiu de la història social.

7. Qualsevol material, incloent anuncis i presentacions, il·lustratiu del desenvolupament de les tècniques i pràctiques televisives.

Altres criteris a tenir en compte en l’avaluació i selecció dels programes de televisió són els següents:

- Els programes informatius acostumen a tenir un major interès que els programes d’entreteniment com a font per a la recerca històrica i, per tant, cal conservar-los en la seva totalitat. Per la seva banda, els programes d’entreteniment, com els concursos o magazines, poden ser objecte de valoració i, en determinats casos, es podrà optar per conservar només una mostra significativa. Cal tenir present que aquest tipus de programes també poden tenir un valor cultural, en tant que reflecteixen les actituds, les opinions o les modes d’una època.

- Entre la quantitat d’imatges repetides o molt similars que s’enregistren per a la realització d’un producte televisiu, hauríem de conservar aquelles amb més valor estètic. En aquest sentit, es recomana atorgar més valor al material emès que al no emès, ja que en el procés d’edició es pressuposa que s’han seleccionat les millors imatges de totes aquelles que es van enregistrar. Pel que fa al material no emès, com els bruts de càmera, es recomana fer-ne una selecció.

- Les televisions acostumen a conservar els màsters d’emissió sense els grafismes sobreimpressionats en pantalla, de manera que les imatges es puguin reutilitzar en el futur en altres produccions. Cal recordar que, per a una televisió, l’arxiu esdevé un actiu, en tant que li permet reutilitzar continguts i estalviar-se el cost de noves gravacions. En qualsevol cas, es recomana seleccionar també una mostra de l’emissió, és a dir, una gravació del senyal tal com el van rebre els telespectadors a casa seva, que deixi constància de com es veia exactament la televisió en una època determinada.

- Alguns documents d’arxiu poden veure com en varia el valor al llarg dels anys. Així doncs, determinar en el mateix moment en què els documents ingressen a l’arxiu quin és el seu valor no sempre resulta possible. Es recomana que alguns documents es tornin a avaluar passat un cert període de temps (per exemple cinc anys) per determinar si encara han de ser conservats o es poden eliminar.

- Es recomana no conservar aquells materials que tenen una mala qualitat tècnica, és a dir, amb imatges o so defectuosos, sempre que no siguin úniques i testimoniïn un fet d’especial rellevància informativa o històrica.

- Com hem dit, les funcions i les competències d’un arxiu poden determinar el valor que s’atorga als documents. En aquest sentit, l’abast geogràfic pot ser una de les característiques que determinen aquest valor. El CRDI, per exemple, en pertànyer a un organisme municipal, atorga més valor als documents que es refereixen a l’àrea geogràfica de la ciutat de Girona i al seu entorn més proper.

- Alguns productes audiovisuals tenen costos de producció molt elevats, ja sigui perquè s’han enregistrat en múltiples localitzacions, perquè contenen imatges captades amb gran dificultat tècnica (imatges aèries o submarines) o perquè han requerit permisos especials o la col·laboració de moltes persones. El valor econòmic d’aquests programes és molt més alt que aquells enregistrats a plató amb la intervenció de pocs recursos humans i materials i, per tant, es posarà més èmfasi en la seva conservació.

- L’arxiu ha de seleccionar preferentment aquells documents dels quals disposi dels drets d’explotació per poder realitzar aquelles funcions de difusió, divulgació o reproducció que li són pròpies. No té gaire sentit per a l’arxiu conservar documents dels quals no pugui fer cap ús a causa de les limitacions de la propietat intel·lectual.

L’any 2018 la Comissió Nacional d’Accés, Avaluació i Tria Documental va aprovar les Taules d’avaluació i tria de documents de televisió, en les quals s’estableixen uns criteris per avaluar i seleccionar aquests tipus de documents. Les taules es poden consultar en línia a la web de la CNAATD (https://taad.cultura.gencat.cat/)

3.EL TÍTOL

L’element títol és un element principal en la descripció de la imatge. Té una complexitat notable perquè en la majoria de casos no es compta amb un títol formal i, a més, la casuística que presenta és molt àmplia. En aquest capítol es tracta l’element amb tota la seva complexitat i, principalment, s’estableixen les regles generals i les normes específiques per a tretze categories diferents, que han de ser aplicades per a l’assignació de títols atribuïts. L’objectiu és normalitzar l’entrada formal de l’element, per tal de regular i homogeneïtzar les entrades de catàleg.

Pel que fa a la definició de Títol, la NODAC diferencia el títol formal del títol atribuït, expressat de la següent manera:

S’entén per títol formal el que figura de manera clara a la documentació que es descriu. Els títols formals poden ser originals, en tant que contemporanis a la creació de la unitat de descripció, o donats posteriorment pel propi productor o per qui l’ha succeït en la gestió o custòdia de la documentació.

El títol atribuït és el donat per l’arxiver/a que fa la descripció, en tant que difereix tot o part del títol formal o n’elabora un quan no n’hi ha de formal. És indispensable quan la unitat de descripció no té títol formal.

Abans d’entrar en les regles i normes de les diferents categories, s’esmenten un seguit de qüestions a tenir en compte per a aquest element:

- Sempre es prioritzarà el títol formal al títol atribuït. En cas de no existir un títol formal, cosa habitual, es recorre a un títol atribuït, que ha de fer referència als continguts iconogràfics. L’anotació del títol és obligatòria i en cap cas s’utilitzarà la forma sense títol, a no ser que aquesta sigui la del títol formal.

- Les fotografies que poden presentar títol formal són principalment les obres de creació i les postals. En el cas de les obres de creació, cal tenir en compte que els títols originals i els atribuïts es troben en un nivell semàntic diferent.

- En el cas del títol formal, s’ha de mantenir l’idioma original, però no s’han de reproduir les faltes d’ortografia existents.

- No es consideren com a títol les inscripcions sobre suports principals o secundaris, sobres i contenidors o llibres de registre dels autors. Aquestes anotacions podran inspirar el títol atribuït i, excepcionalment, si en mantenen els aspectes formals i s’evidencia la intencionalitat d’identificar, es podrien considerar com a títols.

- Sempre haurem de marcar d’alguna manera que es tracta d’un títol atribuït. Ho podem fer utilitzant claudàtors.

- El títol ha de representar de forma sintètica i en poques paraules la globalitat del contingut del document.

- El títol hauria de recollir el contingut específic del document evitant caure en títols genèrics que es repeteixen d’un document a un altre. Per exemple, és preferible utilitzar títols com ara [Pont de Besalú], [Monestir de Sant Pere de Besalú] o [Nucli antic de Besalú] que el terme genèric [Besalú].

- Les fotografies que formen part d’un reportatge poden portar totes el mateix títol, sigui aquest formal o atribuït, o podem optar a atribuir-ne un per a cada fotografia.

- Les fotografies que formen part d’un àlbum portaran un títol individualitzat cadascuna d’elles, sigui formal o atribuït, i es mantindrà el títol de l’àlbum per a la UDC.

- Si el títol inclou noms de persones o organismes que protagonitzen el contingut és preferible situar-los en el seu context. Per exemple: [Visita de Jordi Pujol a Olot] en comptes de [Jordi Pujol].

- Cal evitar però caure en un excés d’informació que pot estar inclosa al resum. Per exemple: [Roda de premsa de Felip Puig] en comptes de [Roda de premsa de Felip Puig, conseller de Política Territorial i Obres Públiques, sobre les noves adjudicacions de carreteres a Catalunya].

- Si es tracta d’una visita, d’un viatge o qualsevol altre document on l’indret representat adquireix protagonisme, cal situar la localització, però evitarem enumerar tots els indrets que apareixen a les imatges. Per exemple: [Cases i xalets en construcció a la Costa Brava] en comptes de [Cases i xalets en construcció a Platja d’Aro, Calonge, Palafrugell, l’Escala i Roses].

- En cap cas es poden utilitzar expressions genèriques del tipus Imatges de... i no hauria d’incloure referències a l’enquadrament o la posició de la càmera. Per exemple: [Aiguablava] en comptes de [Imatges d’Aiguablava].

3.1. PATRIMONI

Aquesta categoria comprèn les imatges de béns mobles o immobles relacionats amb la història i la cultura del país i que són l’element central de la fotografia pel seu valor històric, artístic, arquitectònic, etc. Inclou els béns catalogats i, en general, els elements que formen part del patrimoni en un sentit més ampli, siguin aquests de titularitat pública o privada.

Regla general: nom de l’element patrimonial + nom propi + topònim

Si coneixem tots els elements, els inclourem al títol.
Exemples:

- [Església de Santa Maria de Porqueres]

- [Castell de Farners de Santa Coloma de Farners] (699406)

- [Masia de Can Vilà de Llagostera]

- [Marededeu del Roure de Llers]

Evitarem afegir-hi altres atributs, com per exemple, si es tracta d’una església parroquial, una excol·legiata, un monestir benedictí, etc., referències sobre l’estil artístic i/o sobre la cronologia.

699406. Martí Massafont Costals

Si sabem el nom de l’element patrimonial i el nom propi, però no identifiquem el lloc, anotarem les dades de què disposem, evitant la fórmula no identificat en el topònim.
Exemples:

- [Església de Sant Esteve]
- [Casa de la Volta]
- [Retaule de Sant Miquel]
- [Marededeu del Roser]

Si sabem el lloc i el nom de l’element, però ens és impossible conèixer el nom propi o l’element patrimonial no en té, anotarem les dades de què disposem.
Exemples:

- [Castell de la Bisbal d’Empordà]
- [Masia de Campdevànol]
- [Retaule de Castelló d’Empúries]
- [Crist de Garrigàs]

- [Ceràmica d’Empúries] (981778)

981778. Joan Subias Galter

Si no tenim cap informació, anotarem únicament el nom comú de l’element patrimonial.
Exemples:

- [Castell]
- [Creu de terme]
- [Masia]
- [Retaule]
- [Relleu]
- [Capitell]

Normes específiques

No anotarem si es tracta d’un exterior o d’un interior, tampoc si és una vista general o un detall.
Exemples:

- [Monestir de Sant Pere de Rodes]

- En lloc de [Interior del monestir de Sant Pere de Rodes]

- [Palau del Marquès de Robert de Torroella de Montgrí] (805943)

- En lloc de [Interior del palau del Marquès de Robert de Torroella de Montgrí]

805943. Valentí Fargnoli Iannetta

Si es tracta del detall d’un edifici religiós o civil, però s’identifica clarament el conjunt del qual forma part, utilitzarem la regla general.
Exemples:

- [Monestir de Sant Quirze de Colera]]

- En lloc de [Façana del Monestir de Sant Quirze de Colera]

- [Església de Santa Maria de Porqueres]

- En lloc de [Portalada de l’església de Santa Maria de Porqueres] (981492)

981492. Joan Subias Galter

Si és un detall d’un edifici religiós o civil, però la imatge no permet la identificació del conjunt, anotarem la tipologia de l’element arquitectònic, artístic o arqueològic a què fa referència i tot seguit aplicarem la regla general amb les seves variants d’acord amb la informació de què disposem.
Exemples:

- [Porta dels Apòstols de la Catedral de Girona]

- [Columna del monestir de Sant Pere de Rodes] (984824)

- [Absis de l’església de Santa Maria]

- [Pintura mural d’un palau]

984824. Joan Subias Galter

Si la peça es troba custodiada en un museu o centre patrimonial prioritzarem l’ús del títol amb què està catalogada. Si no tenim accés al catàleg, aplicarem la regla general per a atribuir-ne un, i evitarem fer-hi constar el lloc on està conservada.
Exemples:

- [Mosaic del paviment de can Pau Birol de Girona]

- En lloc de [Mosaic del paviment de Can Pau Birol del Museu d’Història de Girona]

- [Marededeu de Besalú]

- En lloc de [Marededeu de Besalú del Museu d’Art de Girona]

- [Arqueta]

- En lloc de [Arqueta del Tresor de la Catedral de Girona] (806764)

806764. Valentí Fargnoli Iannetta

Excepcionalment, en aquells casos en què no disposem de la informació sobre el nom propi d’un edifici, objecte litúrgic o artístic, inclourem altra informació que ajudi a identificar l’objecte.
Exemples:

- [Església romànica]
- [Retaule de l’Esperit Sant]
- [Escultura de Sant Miquel]
- [Arqueta d’ivori]
- [Marededeu d’alabastre]

3.2. ESPAIS URBANS

Aquesta categoria comprèn les imatges de diferents espais de pobles i ciutats, de l’entorn urbà i del territori. Inclou els diferents espais, tot tipus d’edificis i equipaments, tant de titularitat pública com privada, així com les xarxes de serveis (de transport, d’energia, aigües netes i residuals, telecomunicació, etc.) i els elements de mobiliari urbà present en aquests espais. També s’inclouen en aquesta categoria les obres que s’hi porten a terme. Queda exclosa la fotografia de patrimoni (veure apartat 3.1).

Regla general: nom de l’element urbà + nom propi + topònim

Si coneixem tots els elements, els inclourem al títol.
Exemples:

- [Plaça Major d’Amer] (387511)
- [Carrer de Santa Anna de Llagostera]
- [Gratacels els Bolets de Girona]
- [Torre Agbar de Barcelona]
- [Fàbrica d’Embotits Capdevila de Sils]

- [Font de Sant Julià de Santa Coloma de Farners]

387511. Joan Oller Guinó

Si no coneixem el nom propi, o l’element no en té, però identifiquem l’element urbà i el topònim, anotarem les dades de què disposem.
Exemples:

- [Carrer de Vilablareix]
- [Plaça d’Albons]
- [Edifici d’apartaments a Roses]
- [Casa adossada a Banyoles]
- [Central elèctrica de Vilanna] (248576)
- [Nau industrial a Ripoll]
- [Cabina telefònica a Hostalric]

- [Panell publicitari a Tossa de Mar]

248576. Josep Maria Bartomeu

Si identifiquem l’element urbà i coneixem el nom propi, però no el topònim, anotarem les dades de què disposem evitant la fórmula no identificat.
Exemples:

- [Plaça Major]
- [Avinguda dels Països Catalans]
- [Habitatges Barceló]
- [Fàbrica Soler]
- [Font del Bac]

Si no tenim cap informació, anotarem únicament el nom de l’element urbà.
Exemples:

- [Carrer]
- [Bloc de pisos]
- [Hospital]
- [Font]
- [Bústia de correus]

Normes específiques

En el cas d’obres, tant en espais urbans com en edificis, deixarem constància, sempre que sigui possible, del tipus d’obra que s’està duent a terme. Després aplicarem la regla general amb totes les variants d’acord amb la informació de què disposem.
Exemples:

- [Obres de construcció del Banc d’Espanya de Girona]

- [Obres d’asfaltatge de la variant de la carretera N-II]

- [Obres d’enderrocament d’un xalet a Caldes de Malavella]

- [Obres de canalització del riu Güell a Girona] (569198)

- [Obres de rehabilitació del Mas Requesens]

- [Obres d’obertura d’una rasa]

- [Obres de construcció d’un poliesportiu]

569198. Josep Buil Mayral

Excepcionalment, en aquells casos en què no disposem de més informació sobre un element urbà, podem incloure altra informació que ajudi a identificar-lo.
Exemples:

- [Carrer amb volta]
- [Edifici amb relleus a la façana]
- [Establiment de venda de bicicletes]
- [Obres en una carretera de la Costa Brava]

En el cas del mobiliari urbà, anotarem el nom propi de l’espai on es troba ubicat.
Exemples:

- [Semàfor a la Gran Via de Jaume I de Girona]

- [Fanal als jardins de la plaça Clarà d’Olot]

Si es tracta d’una vista general, ens limitarem a identificar el lloc amb el topònim.
Exemples:

- [L’Estartit] (805397)

- [Banyoles]

805397. Valentí Fargnoli Iannetta

2. En el cas de les vistes, no hi anotarem ni el tipus de vista (general, parcial, etc.) ni la incidència angular (picat, contrapicat, etc.), a excepció de les vistes aèries.
Exemples:

- [Vista aèria de Salt] (556732)

- [Vista aèria d’Olot]

- [Campdevànol]

- En lloc de [Vista parcial de Campdevànol]

- [Castellfollit de la Roca]

- En lloc de [Vista en contrapicat de Castellfollit de la Roca]

556732. Narcís Sans Prats

3. En els casos en què una vista general es pugui acotar a un espai urbà clarament identificable i/o amb entitat, anotarem el nom de l’espai seguit del lloc, d’acord amb la regla general.
Exemples:

- [Barri del Mercadal de Girona]

- [Barri del Padró de Pals]

- [Plaça de l’Empordà de Torroella de Montgrí]

4. En aquells casos en què la vista està presa des d’un lloc concret i identificable, i aquest té més entitat que allò que es veu, deixarem constància que es tracta d’una vista i indicarem el lloc des d’on està feta, tot i que no anotarem el tipus de vista ni la incidència angular.
Exemples:

- [Vista de Girona des de la muntanya de les Pedreres]

- [Vista des de l’ermita de Santa Cristina de Lloret de Mar]

5. Si l’espai urbà és identificable i/o amb entitat, no compta amb un nom oficial, però es coneix amb un nom popular, podem emprar-lo acompanyat pel topònim d’acord amb la regla general.
Exemples:

- [Camí de les Creus de Girona] (577474)

- [Les Tres Roquetes de Girona]

- [Camí de la Tarongeta de Vilobí d’Onyar]

577474. Francesc Riuró Llapart

3.3. PAISATGE I FENÒMENS NATURALS

Aquesta categoria comprèn imatges d’espais naturals i accidents geogràfics com muntanyes, rius, valls, platges, boscos, serralades, etc. També s’inclouen en aquesta categoria els fenòmens naturals com núvols, boira, onades, llamps, etc.

Regla general: nom de l’element + nom propi (topònim)

1. Si coneixem tots els elements, els inclourem al títol
Exemples:

- [Cala Júncols]
- [Cim del Puigmal]
- [Desembocadura del riu Ter]
- [Serralada dels Pirineus]
- [Castanyer de les Nou Branques]
- [La Fageda d’en Jordà]

- [Volcà Croscat] (247906)

247906. Josep Maria Julià

2. Si no coneixem el nom propi de l’element o aquest no en té, però coneixem el nom del municipi o d’una àrea geogràfica més àmplia on es troba localitzat, anotarem les dades de què disposem.
Exemples:

- [Arbres a Maià de Montcal]
- [Riu a l’Alt Empordà]
- [Onades al litoral de Begur]
- [Vall nevada a Noruega]
- [Temporal de mar a l’Escala]
- [Incendi al cap de Creus]

3. Si no coneixem el nom propi de l’element o aquest no en té, ni tampoc tenim cap referència geogràfica, anotarem només el nom de l’element identificat, evitant el terme lloc no identificat.
Exemples:

- [Núvols]
- [Onades] (070586)
- [Riu]
- [Penya-segats]

- [Volcà]

070586. Fotografia Unal

Normes específiques

2. Utilitzarem el terme vista quan hi hagi una visió general de l’espai i existeixin diversos elements dels quals cap destaqui per sobre dels altres.
Exemples:

- [Vista de la vall de Sant Daniel] (982566)

- [Vista de la badia de Roses]

- [Vista del vessant d’una muntanya i un llac]

- [Vista d’una costa de penya-segats]

982566.Joan Subias Galter

3.4. ESPORTS

Aquesta categoria comprèn les imatges sobre diferents pràctiques esportives, principalment competicions individuals o per equips, com partits de futbol, curses ciclistes, campionats d’atletisme, etc.

Regla general: nom de l’esdeveniment + nom de l’esport + noms dels equips o esportistes

Si coneixem tots els elements, els inclourem al títol:
Exemples:

- [Partit de futbol entre el Girona FC i el FC Barcelona]

- [Partit de tennis entre Tommy Robredo i Stanislas Wawrinka]

- [Combat de boxa entre Andrea Lasheras i Shannon Ryan]

- [Entrenament de rem de Teresa Mas de Xaxars]

- [Entrenament de l’equip de voleibol del C.V. Olot] (466758)

466758. Martí Artalejo.

Si només coneixem un dels dos equips o esportistes, aquest serà l’únic que apareixerà al títol.
Exemples:

- [Partit d’handbol de la UE Sarrià]
- [Partit de tennis de Gemma Ollé]
- [Combat de judo de Fara Baró]

Si no coneixem el nom dels equips o esportistes, anotarem les dades de què disposem.
Exemples:

- [Partit d’hoquei patins]
- [Partit de voleibol]
- [Combat de taekwondo]

- [Cursa ciclista] (637064)

637064. Narcís Sans Prats

Normes específiques

Si no coneixem el nom de cap dels equips o esportistes podem afegir informació complementària que ajudi a situar el context.
Exemples:

- [Partit d’handbol al pavelló de Palau]

- [Partit de tennis taula a Cassà de la Selva]

- [Entrenament d’una nedadora al llac de Banyoles]

- [Cursa ciclista a Empuriabrava]

- [Competició de natació a la badia de Roses]

En el títol utilitzarem les sigles del nom de l’equip al nivell que s’utilitzi habitualment, mentre que el nom complet l’utilitzarem al resum i a la indexació.
Exemples:

- [Partit de bàsquet del FC Barcelona]

- [Cursa de relleus de l’equip del GEiEG]

Utilitzarem el nom de l’equip pel qual es coneix en el moment que s’ha capturat la imatge. Si aquest nom és el del patrocinador, el prioritzarem per davant del nom del club.
Exemples:

- [Partit de bàsquet del Valvi Girona] (457871)

- En lloc de [Partit de bàsquet del Club de Bàsquet Girona]

- [Partit d’hoquei del Viva Habitat Blanes]

- En lloc de [Partit d’hoquei del Blanes Hoquei Club]

457871. Jordi Picazo

Si la competició esportiva té una transcendència especial, per tractar-se, per exemple d’una final, i/o compta amb un nom propi, ho inclourem en el títol.
Exemples:

- [Final de la Copa de la FIBA de bàsquet entre l’Akasvayu Girona i l’Azovmash Mariupol]

- [Final del Mundial de futbol entre les seleccions d’Argentina i Alemanya]

- [Semifinal de la Copa Catalunya Absoluta de futbol entre UE Llagostera i AE Prat]

En el cas en què la disciplina esportiva sigui clarament identificable, pot substituir el nom de l’esport.

- [Cursa de relleus] (810235)

- En lloc de [Competició d’atletisme]

- [Final de salt de trampolí]

- En lloc de [Final d’una prova de natació]

810235. Dani Duch Dausà

No inclourem la informació de gènere, excepte si aquesta està inclosa en el nom de l’esdeveniment esportiu.
Exemples:

- [Partit de bàsquet entre l’Uni Girona CB i el Mann Filter Zaragoza]

- En lloc de [Partit de bàsquet femení entre l’Uni Girona CB i el Mann Filter Zaragoza]

- [Competició de rem del GEiEG]

- En lloc de [Competició de rem masculí del GEiEG]

- [Torneig Internacional de tennis femení Sol Gironès Open Catalunya Ciutat de La Bisbal]

Indicarem específicament si es tracta d’una categoria diferent a l’absoluta, com poden ser les categories d’esport base o veterans.
Exemples:

- [Partit de bàsquet entre els equips cadets del CB Sant Josep i el CB Santa Eugènia de Ter]

- [Partit de futbol entre els veterans del Girona FC i la UE Sant Andreu]

- [Combat de judo infantil de Núria Fanals]

En el cas que una competició esportiva tingui un nom oficial, el farem constar com a títol.
Exemples:

- [Christmas Race]
- [Cursa 10 Km Ciutat de Girona]
- [Ral·li Costa Brava]

- [Trofeu Internacional de Judo Ciutat de Girona]

Inclourem el nom dels patrocinadors a les competicions esportives únicament quan aquests formin part del nom oficial de la competició.
Exemples:

- [Gran Premi de Catalunya de Golf Trofeu Segura Viudas]

- [Torneig de pàdel Mercedes-Benz Garatge Plana]

Podem indicar l’edició de la competició i valorar el fet d’incloure la data.
Exemples:

- [Cursa popular del carrer Nou]

- O bé: [XXIV Cursa popular de carrer Nou]

- [Mitja Marató Ciutat de Girona]

- En lloc de [Mitja Marató Ciutat de Girona 2017]

En el cas de les proves individuals d’esportistes, anotarem el nom de l’esportista i la disciplina esportiva.
Exemples:

- [José Luís Lucero en una prova de llançament de javelina]

- [Maria Àngels Suárez en una prova d’halterofília] (810492)

810492. Rafael Bosch

2. Si el nom de la disciplina esportiva no informa clarament de la pràctica esportiva, indicarem el nom de la disciplina i de l’esport.
Exemples:

- [Olívia Álvarez en una prova de salt d’obstacles d’hípica]

3. En el cas de retrats d’equips o individuals d’esportistes aplicarem la regla i les normes establertes en la categoria Retrats d’aquesta guia (veure apartat 3.7).

3.5. ESDEVENIMENTS I NOTÍCIES D’ACTUALITAT

Aquesta categoria comprèn aquelles imatges que testimonien fets de caràcter noticiable, com ara successos, accidents, catàstrofes, actes socials de caràcter públic o privat, fires, congressos, festes populars, festivitats religioses, inauguracions, conferències, rodes de premsa, concerts, visites guiades, misses, bodes, funerals, etc.

Regla general: esdeveniment + nom propi.

1. Si coneixem tots els elements els inclourem al títol.
Exemples:

- [Conferència de Santiago Carrillo]

- [Congrés Nacional de Patologia Respiratòria] (642985)

- [Exposició l’Època dels Genis]
- [Segrest de Maria Àngels Feliu]
- [Fires i festes de Sant Narcís]

- [Festival de teatre Temporada Alta]

642985. Narcís Sans Prats

Si no coneixem el nom propi de l’esdeveniment, o aquest no en té, podem afegir algun tipus d’informació que ajudi a contextualitzar el títol.
Exemples:

- [Concert d’un grup de rock]
- [Congrés de farmacèutics]
- [Desfilada de moda de vestits de núvia]

- [Visita d’una delegació d’empresaris russos]

- [Manifestació d’estudiants]

- [Desfilada de carnestoltes]

Si no tenim cap més informació que el tipus d’esdeveniment, aquesta serà l’única informació que inclourem al títol.
Exemples:

- [Concert]
- [Bateig]
- [Accident de trànsit]
- [Missa]
- [Processó]
- [Judici]

Normes específiques

Si el topònim és significatiu dins el context de l’esdeveniment o ajuda a una millor identificació de la imatge, l’inclourem al títol. També podem utilitzar-lo en aquells casos en què l’esdeveniment no té nom propi o no el coneixem.
Exemples:

- [Visita guiada al Call Jueu de Girona]

- [Naufragi de la Barca l’Oca a l’estany de Banyoles]

- [Accident d’una avioneta a Empuriabrava] (415544)

- [Concert de Manolo García al pavelló de Fontajau]

- [Homicidi al Parc Central de Girona]

- [Col·locació de la primera pedra d’una obra pública a Salt]

- [Casament a Peralada]

- [Festa popular a Vidreres]

- [Manifestació pacifista a la platja de Pals]

415544. Autor desconegut

Podem incloure informacions com l’edició de l’esdeveniment o la data si considerem que són significatives o ajuden a identificar la imatge.
Exemples:

- [XXV Fira Industrial, Agrícola i Comercial de Girona]

- [Celebració del 75è aniversari del GEiEG]

- [Eleccions Autonòmiques de 1995 a Girona]

- [Míting final de les Eleccions Municipals de 1979 a Banyoles]

- [Desfilada de moda el Corte Inglés primavera 2004]

Si el contingut correspon a un acte concret que es produeix en el marc d’un esdeveniment general, ho anotarem de manera específica.
Exemples:

- [Cloenda del Festival de Cinema de Girona]

- [Inauguració de l’exposició d’Isidre Vicens a la Fontana d’Or]

- [Exhibició de doma a la Fira Equus Catalonia de Girona] (869963)

- [Pregó de Xavier Cugat a les fires i festes de Sant Narcís]

- [Lliurament dels premis del 4t Concurs de Narració i Cartells del Club d’Amics de la Unesco]

- [Recepció a Girona als alpinistes de l’expedició Kanchenjunga 86]

869963. Manel Lladó Aliu

2. Inclourem els noms propis de les persones que protagonitzen la imatge. Quan es tracti d’un grup nombrós, substituirem els noms propis per una altra informació que serveixi per resumir el contingut de la imatge.
Exemples:

- [Reunió de Joaquim Nadal amb Xavier Pomés]

- [Debat polític entre Lluís Postigo i Alfons Quera]

- [Debat entre els candidats a l’alcaldia de Salt] (854570)

- En lloc de [Debat entre Iolanda Pineda, Jaume Torramadé, Josep Soler,

- Felip Gil, Ferran Burch i Francesc Martínez]

- [Tertúlia literària]

- En lloc de [Tertúlia amb Guillem Terribas, Xavier Cortadellas i Ponç Puigdevall]

854570. Manel Lladó Aliu

3. En determinats casos podem substituir el nom propi de la persona pel seu càrrec, si aquest fa més comprensible el contingut de la imatge.
Exemples:

- [Visita de l’ambaixador de l’Índia a Girona]

- En lloc de [Visita de Vikram Misri a Girona]

- [Trobada del governador civil de Girona amb l’Agrupació de Futbolistes Veterans]

- En lloc de [Trobada de Víctor Hellín Sol amb l’Agrupació de Futbolistes Veterans]

4. Si el fet que motiva l’esdeveniment és significatiu, l’inclourem al títol.
Exemples:

- [Manifestació d’estudiants universitaris contra el pla de Bolonya]

- [Concentració en record de les víctimes de l’atemptat terrorista a Madrid]

- [Homenatge a Lluís Companys en el 60è aniversari de la seva mort]

- [Roda de premsa per la inauguració de la Variant de Girona]

- [Aldarulls al barri de Sants pel desallotjament de Can Vies] (603346)

603346. Albert Salamé

3.6. ESPOTS PUBLICITARIS

Aquesta categoria comprèn les imatges d’anuncis o espots publicitaris entesos com a productes televisius de durada breu (normalment no supera el minut) i amb un clar component creatiu, que tenen l’objectiu de promoure, incentivar o provocar un determinat comportament en l’espectador, normalment associat al consum d’un producte o servei.

Els anuncis publicitaris acostumen a incorporar una anotació de títol, ja sigui inscrit a les etiquetes, caixes o contenidors, com a nom de fitxer o com a grafisme incorporat al document. Normalment aquestes anotacions corresponen al nom del producte anunciat (empresa, marca, establiment, etc.) i les podem considerar com a títol formal.

Exemples:

- Nova cuina Bardera
- Terra de Banys
- Autotaller Alcalà

- Magic Park (532816)

532816

Regla general: nom del producte

Exemples:

- [Subministres Girona]
- [Finques Girona]
- [Discoteca Fashion’s]
- [Aixam]

Normes específiques:

1. Si existeixen diversos anuncis del mateix producte amb diferent contingut, podem diferenciar-los afegint un subtítol.
Exemples:

- [Terra de Banys: hidromassatge] (565957)

- [Terra de Banys: aixetes i sanitaris] (565962)

- [Supermercats Valvi: coberteria]

- [Supermercats Valvi: cristalleria]

565957

565962

2. Si l’anunci incorpora una descripció del producte anunciat, podem incloure aquesta informació com a subtítol.
Exemples:

- [Degos’s: perruqueria canina]
- [RK3: portes i finestres en PVC]
- [SES: Sistemes Energètics Solars]

3. Si l’anunci incorpora un eslògan que el caracteritza, el podem incloure com a subtítol.
Exemples:

- [Diari de Girona: Ara molt més]

- [Bar Plata: Vine al Plata] (532626)

- [Caixa de Girona: Amb nosaltres té crèdit]

532626

4. Utilitzarem com a títol l’eslògan que caracteritza l’anunci si aquest ja incorpora el nom del producte anunciat.
Exemples:

- [Vaig a Valvi, jo ara en vinc]

- [Tothom té crèdit a Caixa de Girona]

- [SEAT és al cor de Girona] (532780)

532780

2. Si existeixen distintes versions del mateix anunci amb petites variacions, i no hi ha cap element visual o sonor que els distingeixi clarament, podem fer una addició numèrica.
Exemples:

- [Cal Rei: 1]
- [Cal Rei: 2]
- [Cal Rei: 3]

3. Si l’anunci forma part d’una campanya publicitària institucional utilitzarem com a títol el nom de la campanya.
Exemples:

- [Girona tria]

- [Fem ciutat. Mou-te en bus] (532498)

- [No a la guerra]

532498

4. Si s’anuncia un esdeveniment, utilitzarem com a títol el nom oficial de l’esdeveniment.
Exemples:

- [Cursa Adidas 10 km Ciutat de Girona]

- [XV Mostra del Cargol al restaurant l’Argadà]

- [Equnova 2000]

2. Si es tracta d’un espot de campanya electoral, aquest pot incorporar com a subtítol el nom de les eleccions o l’eslògan, en funció del contingut.
Exemples:

- [Convergència i Unió: eleccions municipals 1999]

- [PSC: Girona, la ciutat de les persones]

3. Si s’anuncia un producte amb informació referent a l’establiment que el ven o distribueix, podem incloure les dues dades com a títol i/o subtítol en funció del contingut.
Exemples:

- [Lada Niva: Auto Taller 24]
- [Esturgis: concessionari Harley Davidson]
- [Electrolux: distribuïdor Adroher Germans]

4. Incloem en aquesta categoria aquells anuncis que serveixen per a promocionar els programes de la mateixa televisió. En aquests casos, afegim el neologisme Promo davant del títol del programa.
Exemples:

- [Promo Hàbit]
- [Promo Això és ritme]
- [Promo Gent fantàstica]
- [Promo La ciutat dels llibres]

Una altra forma menys habitual de publicitat en televisió és el publireportatge, d’una durada més llarga, que pot requerir una descripció detallada a partir de la fragmentació de la unitat documental (veure el capítol 5 per la descripció de les relacions jeràrquiques).

3.7. RETRATS

Aquesta categoria comprèn les imatges que tenen com a objecte principal la representació de les persones en diferents escenaris i contextos. S’inclou en aquesta categoria tot tipus de retrats com per exemple: retrat d’estudi, retrat post mortem, retrat de grup, retrat de carrer i retrat publicitari.

Regla general: tipus de retrat + nom propi de les persones

Si coneixem tot els elements, els inclourem al títol.
Exemples:

- [Retrat d’estudi de Dolores Riera Rovira] (350920)

- [Retrat de Martí Puig i Catalina Camps]

350920. Antonio Fernández, Napoleón

Si no coneixem el nom propi d’una de les persones o de cap d’elles, en podem esmentar el càrrec o rol, i sinó el gènere. Anotarem que es tracta de persones no identificades en el camp resum.
Exemples:

- [Retrat d’estudi d’un home]
- [Retrat d’estudi d’una monja i una nena]
- [Retrat de Maria Prat amb un nen]

- [Retrat de tres militars] (083735)

083735. Fotografia Unal

Normes específiques

En el cas dels retrats de grup, escriurem un terme genèric que identifiqui al conjunt. Anotarem les persones identificades en el camp resum.
Exemples:

- [Retrat d’estudi de la Companyia Municipal de Bombers]

- [Retrat de la coral Orfeó Cants de Pàtria]
- [Retrat de l’equip de natació del GEiEG]
- [Retrat d’un grup d’intel·lectuals]
- [Retrat d’un grup de persones]

En el cas de retrats de difunts identificarem que es tracta d’un retrat post mortem. Caldrà valorar en cada cas si s’omet el nom del difunt per preservar-ne la privacitat.
Exemples:

- [Retrat post mortem d’un nen]

- [Retrat post mortem d’una dona]

En alguns casos es poden afegir altres atributs com, per exemple, complements de vestir, animals, etc., que ens ajudin a una millor identificació.
Exemples:

- [Retrat d’un grup de noies amb birret]

- [Retrat d’estudi d’una dona amb un gos] (090536)

090536. Foto Lux

3.8. POSTALS

Aquesta categoria comprèn les targetes postals, siguin fotogràfiques o fotomecàniques, independentment de l’edició o la temàtica.

Regla general: Assignarem el títol d’acord amb el contingut de la imatge representada i seguint la norma general que correspongui a cadascuna de les categories tractades en aquesta guia (patrimoni, espai urbà, retrat, etc.)

Per les seves característiques, les postals editades acostumen a presentar títol formal, que es pot trobar tant a l’anvers com al revers. La dificultat està en prioritzar la informació per establir quin és el títol formal i recollir la resta d’informació en els camps més adients.

Normes específiques

Transcriurem el títol literalment, però respectant l’ortografia correcta. En el cas que presenti paraules en majúscules, com per exemple el nom de la població, les convertirem en minúscules.
Exemples:

- Calonge. Façana de l’església parroquial (066337)

- En lloc de Calonge. Fatxada de l’iglesia parroquial

- 60. - Port-Bou (España). - Vista general

- En lloc de 60. – PORT-BOU (ESPAÑA). - VISTA GENERAL

066337. Valenti Fargnoli Iannetta

Excepcionalment, mantindrem l’ortografia original de la postal en el cas dels topònims.
Exemples:

- Aplec de Farnés

- En lloc de Aplec de Farners

- Casa d’en Sala. Massanet de la Selva

- En lloc de Casa d’en Sala. Maçanet de la Selva.

Prioritzarem el títol formal que la postal pugui presentar, fins i tot en aquells casos en què aquest sigui molt genèric i no informi del contingut concret de la imatge.
Exemples:

- Gerona

- En lloc de [Carrer Nou de Girona]

- Gerona monumental

- En lloc de [Vista del barri Vell]

- Tossa de Mar

- En lloc de [Vila Vella de Tossa de Mar] (339111)

339111. Jordi Vidal

Mantindrem l’idioma original en què està escrit el títol. Podem optar per traduir-lo quan es tracti d’un alfabet no llatí. En aquest cas es tractarà d’un títol atribuït i haurà de constar entre claudàtors.
Exemples:

- Nº 58 Paris. L’Île de la Cité, Notre Dame

- Città del Vaticano - San Pietro

- [Sant Petersbourg. Catedral de Sant Isaac]

- En lloc de Санкт-Петербургская Исаакиевский собор

Si el títol està escrit en diferents llengües i el camp títol permet una entrada multilingüe, entrarem el títol en l’idioma corresponent en cada cas. Si no es així, prioritzarem el títol en català i deixarem constància en el camp resum de les diferents llengües de l’edició.
Exemples:

- 14. Poblet. Claustre principal. Detall, (s. XIII) (340605)
I en el camp resum:
Edició trilingüe en català, castellà i francès.
Claustre principal. Detall, (s.XIII) / Claustro principal. Detalle / Détail du cloître principale

- Olot - 30 Salt del Ter en el Pasteral
I en el camp resum:
Edició bilingüe en català i castellà.
Salt del Ter en el Pasteral/ Salto del Ter en el Pasteral

340605. Ricart, ed.

No anotarem en el camp Títol les datacions que la postal pugui presentar. Reservarem aquesta informació pel camp Datació. Excepcionalment podem mantenir aquesta informació en aquells casos en què la data es consideri integrada al títol.
Exemples:

- Girona - Festa del Llibre

- En lloc de Girona - Festa del Llibre. Abril de 1933

- Cobla Orquestra Girona. Any 1928-1929

- En lloc de Cobla Orquestra Girona

- Barcelona 92

- En lloc de Barcelona

Anotarem com a títol les referències territorials que la postal pugui presentar, com ara la província i/o el partit del qual forma part la població, etc.
Exemples:

- Rosas. Ampurdá. Vista panoràmica. Partit de Figueras

- Cobla orquestra: La Principal de Cassà de la Selva. Província de Gerona

- Vista general de Sant Cebriá de Lladó. Municipi de Cruïlles: Partit de la Bisbal: -Serra de las Gabarras

En el cas de les informacions referents a la identificació de la sèrie postal, en què sovint s’inclouen les sigles identificadores de l’editor o del reproductor, recollirem la informació en un camp específic. Si no existeix aquest camp, la integrarem en el títol.
Exemples:

- Gerona, patio del Grupo Escolar

- O bé: ATV. 4329- Gerona, patio del Grupo Escolar

- Gerona. Calle del Progreso

- O bé: D.C.P.-26-Gerona. Calle del Progreso

- Pireneu català. Entrada a la gorja de Núria (338642)

- O bé: Pireneu catalá (Serie 4). Núm. 4. Entrada a la gorja de Núria

- Gerona. Palacio de Comunicaciones

- O bé: Série A nº 9 - Palacio de Comunicaciones

338642. Gráficas Guilera/ Centre Eaxcursionista de Catalunya, eds.

Descartarem referències a la reproducció de la postal, dades de contacte d’un establiment o orquestra, etc., o d’altres informacions que la postal pugui presentar.
Exemples:

- Los Pirineos. 430.- Puigcerdá - Plaza Cabrinety

- En lloc de Los Pirineos. 430.- Puigcerdá - Plaza Cabrinety. Aquí hi tenim bressol y ilosa, que es nostra patria natural desde Carlit â Tosa, desde Cadí fins á Puigmal

- Cobla Orquestra La Principal de la Bisbal

- En lloc de Cobla Orquestra La Principal de la Bisbal, Representant: Enric Barnosell

- Puerto de la Selva: iglesia del monasterio de Sn Pedro de Roda.

- En lloc de Puerto de la Selva: iglesia del monasterio de Sn Pedro de Roda. Reproducción prohibida

2. Si un títol formal és molt llarg, n’haurem de respectar tota la informació. Si s’opta per atribuir-ne un, caldrà fer-lo constar entre claudàtors.
Exemples:

- 5 - Junta de Museos de Barcelona. Museo de la Ciudadela. - Sala de Ampurias, conteniendo los objetos hallados en las excavaciones que realiza la Junta de Museos

- O bé: [Museu d’Art Decoratiu i Arqueològic de Barcelona]

- N.º 18. - S. G. M. - Capdella. Típico puente que hay que atravesar de paso al Balneario de Caldas de Bohí. Altitud 1.200 mts. s/m (340817)

- O bé: [Pont de Cabdella]

- Gerona.-Proyecto del monumento que ha de levantarse a la memoria de las heroínas de la inmortal ciudad, original de los hermanos Miguel y Luciano Oslé

- O bé: [Monument a les Heroïnes de Santa Bàrbara]

340817. Fototípia Thomas, ed.

3. Mantindrem la puntuació que el títol formal pugui presentar: punts, guions i cometes, a excepció de l’inici de títol i al final, on l’eliminarem.
Exemples:

- 5. - Larache. -Mercado de Abastos

- 1599.-Palamos (Costa Brava). La Sardana (Danza típica catalana)

- Termas “Orión”. Sala de Hidroterapia. Sta. Coloma de Farnés

- Municipi de Bàscara –. Església de Calabuig. (066162)

- Enlloc de – Municipi de Bàscara –. Església de Calabuig.

066162. Valentí Fargnoli Iannetta

1. No desenvoluparem les abreviatures ni les sigles.
Exemples:

- Antiguo puente del camino viejo de Sta. Eugenia de Ter

- 548- Gerona, Plazuela de S. Félix y Calle de la Barca

- 8 -Gerona. Ronda Doctor Robert y Convento R.R. Adoratrices

- Santuari de Ntra. Sra. Dels Àngels – Vista des del camí de Madremanya (065709)

065709. Missé Germans, ed.

3.9. FOTOGRAFIA INDUSTRIAL

Aquesta categoria comprèn les imatges sobre objectes manufacturats i maquinària industrial. Dins la categoria també s’inclouen aquelles imatges que fan referència a la publicitat industrial, com són els anuncis publicitaris, reportatges i les accions amb finalitats publicitàries.

Regla general: nom de l’element industrial + nom propi

Si coneixem tots els elements, els inclourem al títol.
Exemples:

- [Tocadiscs Optimus] (543342)
- [Màquina de cosir Singer]
- [Licor Bach Quina]
- [Estomacal Bonet]

- [Telers mecànics de Jacquard]

543342. Narcís Sans Prats

Si no coneixem el nom propi de l’element anotarem únicament el nom comú de l’element industrial.
Exemples:

- [Rellotge]
- [Batedora]
- [Peces de ceràmica]
- [Cadira]
- [Turbina] (352084)

- [Maquinària]

352084. Autor desconegut

Normes específiques

Si només sabem l’element podrem afegir informació que ajudi a identificar-lo.
Exemples:

- [Maquinària tèxtil]

- [Rellotge de sobretaula]

Si l’element es troba en un espai identificable, el referenciarem en el títol.
Exemples:

- [Maquinària de la fàbrica L’Aurora] (086366)

- [Maquinària del magatzem Sarassa]

086366. Josep Maria Reitg Martí

Si l‘element forma part d’un catàleg, i no compta amb un títol formal, podem afegir el model.
Exemples:

- [Automòbil Seat 600]

- [Motocicleta Ossa 175]

En cap cas inclourem en el títol el terme marca.
Exemples:

- [Tocadiscs Optimus]

- En lloc de [Tocadiscs de la marca Optimus]

- [Despertador Comesa]

- En lloc de [Despertador de la marca Comesa]

En el cas dels edificis industrials aplicarem la regla i les normes establertes en la categoria Espais urbans d’aquesta guia (veure apartat 3.2).

3.10. FOTOGRAFIA ARTÍSTICA

Aquesta categoria comprèn les imatges fruit d’un acte creatiu en què es pretén qüestionar, reflexionar, criticar o simplement expressar un punt de vista, que va més enllà de la mera representació de la realitat, i provocar així una reacció en aquell que mira. Inclourem en aquesta categoria la fotografia de concurs. N’exclourem aquella fotografia que no té una finalitat essencialment creativa malgrat se li reconeguin valors creatius i/o artístics.

Regla general: [Sense títol]

Normes específiques

1. En tractar-se d’obra de creació presenta unes característiques singulars, per això cal respectar sempre el títol formal que li ha assignat el fotògraf.
Exemples:

- Atención a la jugada

- Orden y desorden

- Curiosidad (808118)

808118. Felip Borràs Simó

2. Mantindrem la forma sense títol quan així ho hagi determinat el fotògraf.
Exemples:

- S/N
- Sense títol núm. 3
- Sin título

3. Si no en té, n’assignarem un d’acord amb la regla general. En cap cas assignarem un títol d’acord amb el contingut de la fotografia.
Exemples:

- [Sense títol]

- En lloc de [Vaixell al Port de Barcelona]

- [Sense títol]

- En lloc de [Gos lligat en una tanca] (JD009)

- [Sense títol]

- En lloc de [Retrat d’una dona nua amb mantellina]

JD009. António Júlio Duarte

3.11. PROGRAMES TELEVISIUS

Aquesta categoria comprèn aquells documents que formen part de programes de televisió. En la majoria dels casos, aquests programes tenen un títol formal que apareix en forma de text a la careta d’entrada que obre el programa.

Exemples:

- Tal com són
- 6 en roda
- Parlem-ne (883336)
- Antena local (883462)

- Tot rodó

883336

883462

En casos excepcionals, però, pot ser que no coneguem el títol del programa, com per exemple quan només conservem un fragment del document o si aquest s’ha conservat sense la careta d’entrada. Caldrà, doncs, cercar les anotacions de títol inscrites a les etiquetes dels suports o contenidors, al nom del fitxer o en papers vinculats al document. En el cas que no disposem de cap informació, atribuirem un títol que identifiqui o resumeixi el contingut principal del document.

El principals elements en els quals ens fixarem per atribuir un títol poden variar segons el producte o gènere televisiu:

3.11.1 Entrevista

És aquell format televisiu en què un convidat (persona entrevistada) respon a una sèrie de preguntes formulades per un presentador (entrevistador) entorn a qualsevol esdeveniment relacionat amb la seva persona.

Regla general: entrevista + nom de la persona entrevistada

Exemples:

- [Entrevista a Adrià Puntí] (886002)
- [Entrevista a Lloll Bertran]
- [Entrevista a Maria Àngels Gener]

- [Entrevista a Francesc Torres Monsó]

886002

1. Si no coneixem el nom de l’entrevistat, anotarem alguna informació sobre el seu càrrec, la seva professió o sobre el fet que motiva l’entrevista.
Exemples:

- [Entrevista a un sacerdot]

- [Entrevista a un futbolista del Club de Futbol Peralada]

- [Entrevista a l’alcalde de Viladasens]

- [Entrevista a un estudiant en vaga]

2. Si no tenim cap informació de la persona entrevistada, anotarem algun tret genèric sobre la seva edat o gènere.
Exemples:

- [Entrevista a una noia]

- [Entrevista a un home gran]

Normes específiques

3. Si l’entrevista es realitza a més d’una persona, anotarem, sempre que sigui possible, un nom col·lectiu que les agrupi. Si no és possible anotarem el nom de les persones.
Exemples:

- [Entrevista als Marrecs de Salt] (894222)

- [Entrevista al grup Anonymous]

- [Entrevista a dos membres del col·lectiu Mili KK]

- [Entrevista a Carlota Alsina i Toni Sevilla]

894222

2. Opcionalment podem substituir el nom de la persona entrevistada pel seu càrrec o ocupació, si considerem que aquest és més significatiu o fa més comprensible el contingut de l’entrevista. El nom de l’entrevistat l’anotarem al resum.
Exemples:

- [Entrevista a l’ambaixador d’Israel]

- En lloc de [Entrevista a Ehud Gol]

- [Entrevista al president de la República Sahrauí]

- En lloc de [Entrevista a Mohamed Abdelaziz]

3. Pel que fa al nom de l’entrevistat, podem anotar el pseudònim, nom artístic o el nom pel qual és conegut popularment. En aquests casos anotarem el nom oficial al camp resum.
Exemples:

- [Entrevista al Mag Xevi]
- [Entrevista al Gall Xinador]
- [Entrevista al Rei del Rostit]

3.11.2. Debats, tertúlies, col·loquis

Sota aquesta denominació agrupem aquells formats televisius que consisteixen en un diàleg o conversa entre diverses persones sobre una qüestió que el conductor o moderador del programa exposa als convidats.

Regla general: tipus de programa + tema

Exemples:

- [Debat de política municipal]

- [Debat sobre l’aniversari del referèndum de l’1 d’octubre] (1106975)

- [Tertúlia sobre parapsicologia i ciències ocultes]

- [Col·loqui sobre el cinema amateur]

1106975

Normes específiques

1. Excepcionalment, indicarem el nom del col·lectiu de persones que prenen part en el debat si aquest té més rellevància que el tema central del debat.
Exemples:

- [Debat entre els caps de llista a les eleccions municipals a Figueres]

- [Tertúlia de metges residents]

- [Tertúlia amb alumnes del conservatori de Girona]

3.11.3. Concurs

És un tipus de programa d’entreteniment en el qual s’estableix un joc de competència d’habilitats entre persones o equips en què el guanyador o guanyadors obtenen un premi.

Regla general: tipus de programa + característiques

Exemples:

- [Concurs telefònic] (106446)
- [Concurs de karaoke]
- [Concurs de preguntes i respostes]

- [Concurs escolar]

106446

3.11.4. Informatius generals

Són aquells programes televisius amb una funció informativa que s’emeten periòdicament, generalment cada dia, i que alternen la presentació de les notícies al plató amb l’edició de breus reportatges que il·lustren cadascuna de les notícies.

Regla general: tipus de programa

Exemples:

- [Notícies] (094941)

- [Informatius]

094941

3.11.5. Informatius temàtics

Són programes televisius amb una funció informativa que s’emeten periòdicament per informar de l’actualitat d’un determinat sector o activitat, i que alternen la presentació de les notícies al plató amb l’edició de breus reportatges que il·lustren cadascuna de les notícies.

Regla general: tipus de programa + tema

Exemples:

- [Informatiu d’esports]

- [Actualitat del festival Temporada Alta] (894704)

- [Actualitat castellera]

894704

3.11.6. Divulgatius

Sota aquesta denominació agrupem tot aquells programes, enregistrats normalment a plató, on es proposa donar a conèixer aspectes relacionats amb un determinat tema o activitat.

Regla general: tipus de programa + tema

Exemples:

- [Receptes de cuina]
- [Divulgatiu sobre plantes i jardineria]
- [Consells de bellesa i salut]

- [Curs de fotografia] (1100707)

1100707

3.11.7. Magazín

Es tracta d’un format televisiu de caràcter lúdic que incorpora diverses tipologies de programa: entrevistes, concursos, reportatges, actuacions en directe, etc.

Regla general: tipus de programa + característiques

Exemples:

- [Magazín d’humor] (886429)

- [Magazín d’entreteniment]

- [Magazín d’actualitat]

886429

3.11.8. Reportatges i documentals

Són aquells productes audiovisuals televisius (també cinematogràfics), que tracten sobre algun tema o aspecte de la realitat amb una funció expositiva, informativa, cultural o didàctica.

Regla general: tema

Exemples:

- [El Camí de Sant Jaume] (1104419)
- [Cursa popular del carrer Nou]
- [Castell de Montjuïc]
- [Enlairament de globus aerostàtics]

- [Masies de la Garrotxa]

1104419

Per a la creació del títol dels reportatges i documentals seguirem les normes proposades a les categories temàtiques d’aquesta guia: Esdeveniments i notícies d’actualitat, Espais urbans, Esports, Paisatge natural, Patrimoni, etc.

3.11.9 Grafisme

Ens referim als elements de disseny gràfic que s’insereixen en les emissions de televisió com per exemple: caretes, cortinetes, separadors, logotips, molinets, etc.

Regla general. tipus d’element + nom i/o característiques

Exemples:

- [Cortineta de Primavera] (565693)
- [Logotip animat de Televisió de Girona]
- [Rellotge d’Informatius]

- [Agenda cultural]

565693

Normes específiques

1. En ocasions aquests elements formen part d’un altre programa, però es conserven per separat amb finalitats de producció. En aquests casos, indicarem el programa al qual pertanyen.
Exemples:

- [Careta Contacte directe]
- [Crèdits Força local]
- [Agenda Anem de festa]

3.12. FICCIÓ CINEMATOGRÀFICA I TELEVISIVA

Aquesta categoria comprèn les pel·lícules cinematogràfiques, els telefilms, els curtmetratges, les sèries de televisió i altres obres que es basen en la creació d’històries imaginàries amb les seves regles de versemblança i personatges que actuen segons un guió determinat.

1. En tractar-se d’obres de creació, acostumen a incorporar sempre un títol formal en forma de text a l’inici de l’obra. Així mateix, considerarem que existeix un títol formal quan aquest es troba inscrit inequívocament en els suports, en etiquetes, a les caixes o contenidors o referenciats en altres documents com catàlegs o bases de dades.
Exemples:

- Divagacions
- Fantasía de otoño
- El rapte de Maria Rosa

- Descalcem-nos o la meva àvia no ho entendrà pas

- Niños (109136)

109136

2. En casos excepcionals pot ser que no existeixi un títol formal o que no el coneguem, ja sigui perquè es tracta d’una pel·lícula inacabada o perquè hagi ingressat a l’arxiu mutilada o incompleta. Si és així, haurem de fer servir un títol atribuït. Per a crear el títol podem prendre com a referència possibles anotacions, i en cas de no disposar de cap informació, fixar-nos en els elements iconogràfics, en el gènere o en el lloc de rodatge, entre altres.
Exemples:

- [Exploradors]

- [Curtmetratge eròtic]

- [Pel·lícula còmica filmada a casa de la família Varés]

3.13. VIDEOCLIPS

Aquesta categoria comprèn un tipus de curtmetratge que il·lustra una cançó o una composició musical amb una finalitat de promoció o difusió.

Com a norma general, considerarem com a títol formal tant el nom del solista o del grup musical com el títol de la cançó.

Regla general: títol de la cançó o tema musical + solista o grup musical

1. Si coneixem tots els elements, els inclourem al títol
Exemples:

- Místic de Terratrèmol (106347)
- Sang en el fang de Sangtraït
- Pirata per un dia de Marina Rosell
- Ves-te’n lluny de Tancat per defunció
- Tenc es cor calent de Ja t’ho Diré

- Això no de Mel

106347

2. Si no coneixem el títol de la cançó, anotarem només el nom del solista o grup musical i ho considerarem un títol atribuït.
Exemples:

- [Barri Baix]
- [Grup Montecarlo]
- [Los Nitros]

3. Si no coneixem el nom del solista o grup musical, anotarem només el títol de la cançó.
Exemples:

- [Albada]

4. Si no coneixem ni el nom del solista o grup musical ni el títol de la cançó, indicarem que es tracta d’un videoclip i afegirem algun tipus d’informació que l’identifiqui com el gènere o el lloc de rodatge, entre altres.
Exemples:

- [Videoclip d’un grup de rock]

- [Videoclip gravat al costat de la via del tren]

4. EL RESUM

L’element Resum és un element principal en la descripció de la imatge, ja que es recull en el text de la descripció la informació iconogràfica i la referent a la narrativa de les imatges. La idoneïtat del text depèn en bona part de la capacitat en l’anàlisi de les imatges, de les competències del catalogador i també de la metodologia emprada en la seva realització. Per això és important fixar unes normes que permetin una homogeneïtat en el treball de descripció i que millorin l’eficiència en l’execució d’aquests treballs, ja que sovint el volum de fons i col·leccions a catalogar és considerable.

En aquest capítol es tracta l’element en tota la seva complexitat i, principalment, s’estableixen les regles generals i les normes específiques per a tretze categories diferents. L’objectiu és normalitzar l’entrada formal de l’element, per tal de regular i homogeneïtzar les entrades de catàleg.

Abans d’entrar en les regles i normes de les diferents categories, s’esmenten un seguit de qüestions a tenir en compte:

- En el Resum s’han de plasmar els diferents nivells d’informació obtinguts en la fase d’anàlisi. Per fer-ho és important tenir uns criteris ben definits i, sobretot, disposar d’una metodologia que hi doni coherència.

- És important seguir sempre unes pautes descriptives similars. El tema de la imatge serà sempre el primer element a descriure. Posteriorment, es pot fer la descripció a partir de plans, seqüències, etc. Finalment es poden identificar els elements iconogràfics més rellevants.

- A nivell lingüístic, s’ha d’utilitzar una sintaxi correcta, s’han d’eliminar paraules buides, s’ha d’utilitzar un lèxic adequat i s’ha d’evitar l’ús de sinònims.

- En el cas dels acrònims, se n’ha d’aclarir el significat quan no siguin coneguts per la totalitat d’usuaris.

- Cal expressar de la mateixa manera i al mateix nivell d’especificitat tots els conceptes útils per millorar-ne la precisió en les cerques.

- No es pot abusar de descripcions massa evidents que no estiguin justificades per un tema de recuperació de la informació.

- No s’hi han d’incloure referències bibliogràfiques o documentals.

- Generalment cal evitar aportar informació històrica de context. Aquesta serà útil per a documentar però no ha de quedar reflectida en el text. En tot cas, es pot recollir de manera sistematitzada en instruments auxiliars, com ara cronologies, bases de dades de documentació, etc.

- Cal evitar la interpretació del document, ja que un treball de descripció requereix de la màxima objectivitat possible.

- En els casos en què no disposem d’elements iconogràfics o d’informació de context, hem de tenir en compte que la informació descriptiva del resum pot coincidir amb la del títol.

- El nivell de granularitat en la descripció depèn de la rellevància informativa del contingut del document i de les necessitats en la recuperació de la informació. Aquestes necessitats poden variar en funció de les característiques i dels objectius de cada arxiu. En aquest sentit, el quadre de classificació d’un fons és molt útil per determinar a priori el nivell de detall en la descripció dels diferents tipus de documents.

- En el cas dels documents audiovisuals, el nivell de detall en la descripció determinarà si el resum és l’única descripció del document o si aquest s’ha d’acompanyar d’una descripció detallada.

4.1. PATRIMONI

Aquesta categoria comprèn les imatges de béns mobles o immobles relacionats amb la història i la cultura del país i que són l’element central de la fotografia pel seu valor històric, artístic, arquitectònic, etc. Inclou els béns catalogats i en general, els elements que formen part del patrimoni en un sentit més ampli, ja siguin de titularitat pública o privada.

Regla general: nom de l’element patrimonial + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum. També hi podem incloure altres atributs o característiques, com per exemple, si es tracta d’una església parroquial, una excol·legiata, un monestir benedictí, etc., o referències sobre l’estil artístic i/o sobre la cronologia.

Exemples:

- Església parroquial de Santa Maria de Porqueres.

- Castell de Vila-romà de Sant Joan de Palamós.

- Ruïnes del castell de Sant Salvador de Verdera de Roses.

- Retaule de l’església de la canònica de Santa Maria de les Olives, a Vilademuls.

- Corona de plata de la Verge de la Candelera de la basílica de Santa Maria de Castelló d’Empúries.

Si coneixem el nom de l’element patrimonial i el nom propi, però no identifiquem el topònim, farem constar les dades de què disposem i afegirem lloc no identificat o procedència no identificada.

Exemples:

- Església parroquial de Santa Maria en un lloc no identificat.

- Retaule del Roser d’un lloc no identificat.

- Casa de la Volta en un lloc no identificat.

- Creu dels Esmalts de procedència no identificada.

En els casos en què no tenim cap informació de referència, podem descriure l’objecte patrimonial per ajudar a identificar-lo i afegirem lloc no identificat o procedència no identificada.

Exemples:

- Església amb campanar d’espadanya i rellotge de sol en un lloc no identificat.

- Castell en ruïnes en un lloc no identificat.

- Tram de muralla i torre circular en un lloc no identificat.

- Altar dedicat a la Mare de Déu dels Dolors a l’interior d’una església no identificada.

- Talla de fusta d’una marededeu amb nen, en mal estat de conservació, a l’interior d’una església no identificada.

- Políptic amb escenes de la vida de Crist de procedència no identificada.

Normes específiques:

El municipi o localitat sempre s’inclou en el resum, però els elements referencials del territori només s’inclouran si aporten informació significativa. Entenem com a elements referencials, unitats de població que no tenen entitat de municipi, com poden ser pobles, barris, veïnats i nuclis de població amb entitat històrica. Quan el nom del poble forma part del municipi, no repetirem el topònim en la descripció.

Exemples:

- Masia del poble de Merlant, al terme municipal de Porqueres.

- Masia de Can Ninetes al barri de Santa Eugènia, a Girona.

- Església de Santa Creu d’Olorda, al barri de Sarrià de Barcelona.

- Església de Santa Maria de Platja d’Aro.

- En lloc de Església de Santa Maria de Platja d’Aro, a Castell-Platja d’Aro.

La descripció per plans s’utilitzarà en funció de la distribució i de la importància dels elements de la imatge.

Exemples:

- Monestir de Sant Pere de Galligants, a Girona. Al fons a l’esquerra, el portal de Sant Pere. (805339)

805339. Valentí Fargnoli Iannetta

- Ruïnes del castell de Montjuïc, a Girona. Al fons, d’esquerra a dreta, Sant Gregori, Taialà i el puig d’en Roca.

- Façana de l’església de Sant Pere de Pals. En primer terme, la torre de les Hores i restes de la muralla.

Excepcionalment podem incloure en la descripció el punt de vista, si aquest és significatiu per a la imatge, encara que no formi part del contingut iconogràfic.

Exemples:

- Castell de Montjuïc vist des del campanar de la Catedral de Girona.

- Capçalera de la Catedral de Girona vista des d’un finestral del Palau Episcopal.

- Vista de les muntanyes del massís de l’Albera des del monestir de Sant Quirze de Colera.

- Creu del Rosari Monumental vista des del monestir de Montserrat. (964592)

964592. Marcel Prat Prat

2. Quan es tracti d’un interior, sempre s’indicarà de manera explícita en la descripció del resum. Es pot començar una descripció per la paraula Interior si es tracta d’una vista de conjunt. A continuació, si hi ha altres elements per descriure, els introduirem precedits del terme s’observa.

Exemples:

- Interior de l’església parroquial de Beuda. S’observa la nau central amb el retaule al fons.

- Interior de l’església del monestir de Santa Maria de Roses. S’observa una mènsula amb àngels esculpits en relleu.

- Escala al pati interior del castell de Cartellà, a Sant Gregori.

- Estança a l’interior del castell de la Bisbal d’Empordà. S’observa una llar de foc amb un escut esculpit en pedra.

3. En cap cas s’utilitzarà la paraula exterior en la descripció del resum.

Exemples:

- Església de Sant Cugat de Fornells de la Selva.

- En lloc de Exterior de l’església de Sant Cugat de Fornells de la Selva.

- Masia de Can Fàbrega, a Vilacolum.

- En lloc de Exterior de la masia de Can Fàbrega, a Vilacolum.

2. Quan es tracta del detall d’un edifici religiós o civil, però s’identifica clarament el conjunt del qual forma part, avantposarem el nom del detall arquitectònic i aplicarem la regla general.

Exemples:

- Façana de l’església de Sant Esteve de Riudellots de la Selva. (805754)

805754. Valentí Fargnoli Iannetta

- Absis de l’església de Sant Esteve d’en Bas.

- Finestral del monestir de Santa Maria de Vilabertran.

- Tram de muralla de la ciutat grega d’Empúries, a l’Escala.

3. Podem utilitzar la paraula detall o fragment quan es tracti d’una visió parcial de l’element principal de la imatge i no s’identifiqui clarament el conjunt del qual forma part.

Exemples:

- Detall de la façana de la Catedral de Girona.

- Detall de l’absis de l’església de Sant Joan de Bellcaire d’Empordà.

- Fragment del retaule de Nostra Senyora de l’Escala de l’església del monestir de Sant Esteve de Banyoles. (984074)

984074. Joan Subias Galter

- Detall de la Vera Creu de l’església de Pau.

2. Quan un element patrimonial és conegut popularment amb un altre nom, es pot fer constar també a la descripció.

Exemples:

- La Casa Teixidor, coneguda popularment com la Punxa, al carrer Santa Eugènia de Girona.

- Escultura de Pere IV d’Aragó, el Cerimoniós, coneguda popularment com Sant Carlemany.

- Façana de la Casa Avinyó, també coneguda com la Casa Marquès de Camps, a Peralada.

3. Podem fer una descripció més detallada dels elements que tinguin una presència important en la imatge. També podem descriure algun element singular, encara que no tingui una presència destacada.

Exemples:

- Església de Santa Susanna del Mercadal de Girona. S’observa el campanar neogòtic.

- Habitatge de Pontós. S’observa una bandera republicana penjada al balcó. (981884)

981884. Joan Subias Galter

2. Podem descriure circumstàncies temporals que es donen al voltant d’un element, com poden ser unes obres de restauració, un esfondrament, etc.

Exemples:

- Interior dels Banys àrabs de Girona durant les obres de restauració.

- Absis de l’església romànica de Sant Joan de Bellcaire d’Empordà durant les obres de restauració.

- Taula de l’Anunciació del retaule de Maria d’Aragó instal·lada en una sala de Can Descals, a Darnius, durant les tasques de salvaguarda del tresor artístic nacional davant l’avanç de les tropes franquistes.

3. En el resum no s’han de documentar les imatges sinó que s’han de descriure. No obstant això, cal considerar algunes excepcions que vindran donades per un interès específic i més concretament:
Si la imatge és única o força excepcional podem afegir documentació històrica que en ressalti la importància.
Exemples:

- Fragment del retaule gòtic de Santa Margarida, de l’ermita de Santa Margarida de Vilobí d’Onyar, cremat durant la Guerra Civil.

- Façana dels xalets per a treballadors de la Farinera Teixidor, al carrer Iberia, enderrocats l’any 1974 quan se n’estava tramitant la catalogació.
Si la importància de la imatge rau en la informació de context i aquest és singular.
Exemples:

- Casa de l’Esquirol on va néixer Joan Planas i Castañer i on va habitar fins que es va traslladar a Girona.

- Pati interior i escales de la casa Salieti, al carrer Ciutadans, després de la reforma de Rafael Masó.

4. Quan els fons tinguin un nivell d’especialització sobre l’objecte de la descripció, es pot incloure informació referent a l’estil, escola o període artístic. Excepcionalment inclourem el nom de l’artista (no l’ofici) en els fons específics de patrimoni.

Exemples:

- Façana de la casa d’estiueig de la família Salieti a l’Estartit, obra de Rafael Masó.

- Retaule de plata de l’altar major de la Catedral de Girona, obra de Pere Berneç i Ramon Andreu.

- Finestrals de tradició gòtic-renaixentista de Can Verdaguer, a Pontós.

- Església romànica de Sant Feliu de Beuda.

- Creu de terme gòtica d’Amer.

4.2. ESPAIS URBANS

Aquesta categoria comprèn les imatges de diferents espais de pobles i ciutats, de l’entorn urbà i del territori. Inclou els espais urbans, tot tipus d’edificis i equipaments, tant de titularitat pública com privada, així com les xarxes de serveis (de transport, d’energia, aigües netes i residuals, telecomunicació, etc.) i els elements de mobiliari urbà present en aquests espais. També inclourem en aquesta categoria les obres que s’hi porten a terme. En queda exclosa la fotografia de patrimoni.

Regla general: nom de l’element urbà + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.

Exemples:

- Carrer de la Cellera, a Sant Joan de Mollet.

- Masia de Can Salellas, també coneguda com a Can Bisbe de Tor, al carrer Major de la Tallada d’Empordà.

- Fanal a la plaça de la Vila, a Salt.

- Contenidors soterrats al carrer Santa Clara de Girona. Al fons, el pont de Pedra i la casa Boué.

Si identifiquem l’element urbà i en coneixem el nom propi, però no el topònim, farem constar les dades de què disposem i afegirem lloc o població no identificat/da.

Exemples:

- Plaça Major d’una població no identificada.

- Fàbrica Soler en una població no identificada.

- Habitatges Barceló d’un poble no identificat.

- Font del Bac en una població no identificada.

Si no coneixem el nom propi, o l’element no en té, però identifiquem l’element urbà i el topònim, farem constar les dades de què disposem.

Exemples:

- Carrer del nucli antic de Vilablareix.

- Edifici d’apartaments a Roses.

- Central elèctrica de Vilanna.

- Cabina telefònica en un carrer de Platja d’Aro.

En els casos en què no tenim cap informació de referència, podem descriure l’element urbà per ajudar a identificar-lo i afegirem lloc o població no identificat/da.

Exemples:

- Jardins en un lloc no identificat.

- Vista urbana d’una ciutat no identificada.

- Pont de ferro sobre un riu no identificat d’un lloc no identificat.

- Magatzem industrial en una població no identificada.

- Contenidor d’escombraries en una població no identificada.

Normes específiques:

El municipi o localitat sempre s’inclou en el resum, però els elements referencials del territori només s’hi inclouran si aporten informació significativa. Entenem com a elements referencials unitats de població que no tenen entitat de municipi, com poden ser pobles, barris, veïnats i nuclis de població amb entitat històrica. Quan el nom del poble forma part del municipi, no repetirem el topònim en la descripció.

Exemples:

- Carrer Porxat del nucli de Vila-robau, a Ventalló.

- Carrer del barri de la Creu, amb la creu del Terme, a Campdevànol.

- Plaça de Fonteta, a Forallac.

- Pont del Dimoni sobre el riu Güell, al camí vell de Santa Eugènia de Ter.

- Plaça de Platja d’Aro.

- En lloc de Plaça de Platja d’Aro, a Castell-Platja d’Aro.

Si dins l’espai urbà es pot acotar el lloc, i aquest és d’interès en el context de la fotografia, es pot referenciar.

Exemples:

- Placeta del Mercadal, entre el carrer de l’Obra i el de Santa Clara, a Girona.

- Encreuament de la pujada de Sant Feliu i el carrer Ferran el Catòlic a l’altura del portal de Sobreportes, a Girona. (065466)

065466. Autor desconegut

- Semàfors de la carretera Nacional II a l’altura del barri de Sant Ponç, a Girona.

Quan la importància de la fotografia rau en la informació de context i aquesta és singular i/o significativa, podrà formar part de la descripció.

Exemples:

- Vista aèria de l’estany de Banyoles, feta des d’una avioneta, el dia que es va inaugurar l’aeroport Girona-Costa Brava.

- Obres de construcció dels nous accessos de Montjuïc i d’una plataforma sobre la carretera per instal·lar-hi el pati de l’escola de Montjuïc, a Girona. (FAJ9171.2)

FAJ9171.2. Autor desconegut

Utilitzarem el terme Vista quan hi hagi una visió general de l’espai i existeixin diversos elements d’entre els quals cap destaqui per sobre dels altres. Opcionalment hi podrem fer constar si aquesta és general, parcial, etc.

Exemples:

- Vista del carrer de Pedret de Girona amb el riu Ter en primer terme.

- Vista de la plaça de Sant Pere. Al fons, el campanar de l’església de Sant Feliu de Girona. (696325)

696325. Martí Massafont Costals

- Vista general del poble de Llampaies, a Saus.

- Vista parcial de Mollet de Peralada. S’observa el campanar de l’església de Sant Cebrià.

La descripció per plans s’utilitzarà en funció de la distribució i de la importància dels elements de la imatge.

Exemples:

- Vista de Girona des de la muntanya de les Pedreres. En primer terme, el tram de la muralla de les Pedreres comprès entre la torre del General Peralta i la torre de Sant Domènec. En segon terme, el barri Vell on destaca el Seminari Diocesà i el convent de Sant Domènec, al centre. Al fons sobresurten el campanar de l’església de Sant Feliu i la Catedral de Girona.

- Vista de l’església de Sant Feliu des de la cornisa inacabada de la Catedral de Girona. En primer terme, la plaça de la Catedral i la casa Pastors. En segon terme a l’esquerra, el riu Onyar, el pont del Ferrocarril i la Devesa; al centre, l’església de Sant Lluc i el pati del convent de les Caputxines; i a la dreta, la plaça de Sant Pere i l’estació del tren de Palamós a Pedret. Al fons, la confluència dels rius Onyar i Ter i l’Illa del Ter. (070247)

070247. Fotografia Unal

S’indicaran les vistes panoràmiques únicament quan les fotografies tinguin aquest format, és a dir, quan ofereixin un visió a partir de 180º.

Exemples:

- Vista panoràmica del litoral de Roses.

- Vista panoràmica de Molló. (806454)

806454. Valentí Fargnoli Iannetta

- Vista panoràmica del barri de Pedret de Girona.

S’indicaran les vistes aèries quan es tracti de fotografies fetes des de l’aire (avió, helicòpter, globus, parapent, etc.) però en cap cas quan es tracti d’imatges preses des d’un punt enlairat.

Exemples:

- Vista aèria de les obres de construcció de la Variant Est de la Carretera N-II. (FAJ3984)

FAJ3984. Jordi S. Carrera

- Vista aèria de la plaça de braus de Girona. S’observen les hortes de Santa Eugènia i el riu Ter, a la dreta.

Opcionalment s’indicaran les fotografies preses des d’un punt elevat, essent també possible fer-ho en funció de l’angle, ex. Vista zenital.

Exemples:

- Vista des d’un punt enlairat de la vila vella de Tossa de Mar.

- Vista des d’un lloc enlairat dels barris de Sant Feliu i de Sant Pere de Girona.

- Vista des d’un punt elevat del traçat de la via elevada del tren i de l’estació antiga, a la plaça Poeta Marquina de Girona.

- Vista zenital del pati del centre Bonastruc Ça Porta de Girona, amb l’estrella de David al centre. (073475)

073475. Autor desconegut

Excepcionalment podem incloure en la descripció el punt de vista, si aquest és significatiu per a la imatge, encara que no formi part del contingut iconogràfic.

Exemples:

- Vista de Girona nevada des del riu Güell. En primer terme s’observa el riu Güell i el pont del carrer Cerverí. Al fons, a l’esquerra, el campanar de l’església de Sant Feliu i, a la dreta, la Catedral de Girona. (025646)

025646. Albert Maroto Miró

- Vista de Besalú des del llit del riu Fluvià, amb el pont Nou en segon terme.

No utilitzarem elements de descripció arquitectònica específics quan l’objectiu de la fotografia no sigui mostrar l’element de detall.
Exemples:

- Edifici de Correus i Telègrafs, a la gran Via de Jaume I de Girona.

- En lloc de Façana de l’edifici de Correus i Telègrafs, a la Gran Via de Jaume I de Girona.

- Hotel Peninsular al carrer Nou de Girona.

- En lloc de Entrada a l’hotel Peninsular al carrer Nou de Girona. (071852)

071852. Fotografia Unal

No utilitzarem el terme vista quan l’objecte de la fotografia sigui un edifici o construcció.
Exemples:

- Xalet Senya Blanca a S’Agaró.

- En lloc de Vista del xalet Senya Blanca a S’Agaró. (352929)

352929. Valentí Fargnoli Iannetta

- Edifici porticat del sector nord de la plaça Independència de Girona.

- En lloc de Vista d’un edifici porticat del sector nord de la plaça Independència de Girona.

Preferentment evitarem l’ús de l’article a l’inici de la frase si no és gramaticalment necessari.
Exemples:

- Biblioteca de Taialà de Girona.

- En lloc de La biblioteca de Taialà de Girona.

- Casernes Álvarez de Castro, a la carretera Barcelona de Girona.

- En lloc de Les Casernes Álvarez de Castro.

Quan es tracti d’un interior, sempre s’indicarà de manera explícita en la descripció del resum. Es pot començar una descripció pel terme Interior si es tracta d’una vista de conjunt. A continuació, si hi ha altres elements per descriure, els introduirem precedits del terme s’observa. En cap cas s’utilitzarà el terme exterior en la descripció.

Exemples:

- Interior de la Biblioteca Popular de Figueres. S’observen les prestatgeries plenes de llibres.

- Interior del laboratori de l’Institut Provincial de la Higiene emplaçat a l’hospital de Santa Caterina.

- Escala a l’interior d’un habitatge en construcció en un indret no identificat.

En la descripció de ponts, només farem constar el nom del riu quan aquest és un element visible en la imatge.

Exemples:

- Pont de la Barca sobre el riu Ter, a Girona.

- Gual sobre el riu Fluvià, a Bàscara.

En el cas d’obres, tant en espais urbans com en edificis, deixarem constància sempre que sigui possible de la tipologia d’obra que s’està duent a terme.

Exemples:

- Obres d’asfaltatge de la Gran Via Jaume I de Girona.

- Obres de canalització i cobriment del riu Güell a l’altura de la Devesa, a Girona. (569245)

569245. Josep Buil Mayral

- Obres de construcció de la variant de la carretera N-II a Girona.

Quan l’obra té lloc en un element concret de l’edifici que podem identificar, el farem constar en la descripció. També si té lloc en un interior.

Exemples:

- Obres de restauració de la façana del riu de la Casa Masó de Girona.

- Obres de desmuntatge del cor a l’interior de la Catedral de Girona.

- Obres de construcció de l’estructura metàl·lica del Garatge Callicó, a Girona.

En les escenes que es duen a terme a l’espai urbà, ens centrarem primer en la descripció de l’escena per després aplicar la regla general.

Exemples:

- Esmolet amb les seves eines al carrer del Carme de Girona. (559074)

- En lloc de Carrer del Carme de Girona. Al centre, un esmolet amb les seves eines.

559074. Narcís Sans Prats

- Desfilada militar en un carrer de Figueres.

- En lloc de Carrer de Figueres. S’observen un grup de militars desfilant pel carrer.

En el cas dels retrats fets en espais urbans aplicarem la regla i les normes establertes en la categoria Retrats d’aquesta guia (veure apartat 4.7).

4.3. PAISATGE I FENÒMENS NATURALS

Aquesta categoria comprèn les imatges d’espais naturals i accidents geogràfics com ara muntanyes, rius, valls, platges, boscos, serralades, etc. També s’inclouen en aquesta categoria els fenòmens naturals com núvols, boira, onades, llamps, etc.

Regla general: nom de l’element + nom propi (topònim) + municipi o àrea geogràfica de referència + elements iconogràfics i informació de context

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.

Exemples:

- Bosc Terapèutic de Palau Sacosta, a Girona.

- Riu Fluvià al terme municipal d’Esponellà.

- Estany de Banyoles. S’observen en primer terme unes embarcacions de rems i, al fons, una pesquera.

- Platja de Torre Valentina, a Calonge, amb els apartaments de l’Eden Platja al fons.

- Platja de la Sanitat de Roses. S’observen barques varades a la sorra.

- Cova del Bergantí a Tossa de Mar.

Si no coneixem el nom propi de l’element, o aquest no en té, afegirem el nom del terme municipal o qualsevol altra referència geogràfica que ajudi a identificar l’espai.

Exemples:

- Nevada a la zona de Palau Sacosta, a Girona. Dues dones, un home i un gos caminant per un camí dins un bosc nevat.

- Bosc als entorns de la muntanya del Puigsacalm, a la Vall d’en Bas.

- Prats de pastura a prop del cim del Puigneulós, a la serra de l’Albera, al terme municipal de Cantallops.

- Un arbre a Dosquers, al municipi de Maià de Montcal

Si no coneixem el nom propi o topònim i no tenim cap altra referència geogràfica, anotarem només el nom de l’element, i després hi afegirem lloc no identificat.

Exemples:

- Un bosc en un lloc no identificat.

- Cim d’una muntanya en un lloc no identificat.

- Cala en un lloc no identificat.

Normes específiques:

Sempre que puguem, identificarem amb precisió la naturalesa de l’element.

Exemples:

- Meandre del riu Ter a Torroella de Fluvià.

- En lloc de Riu Ter a Torroella de Fluvià.

- Bosc d’alzines sureres del mas Rufí, a Caldes de Malavella.

- En lloc de Bosc del mas Rufí, a Caldes de Malavella

- Tartera d’una muntanya a la Vall d’Ordesa, a l’Aragó.

- En lloc de Muntanya a la Vall d’Ordesa, a l’Aragó. (102146)

102146. Autor desconegut

Utilitzarem el terme Vista quan hi hagi una visió general de l’espai i existeixin diversos elements dels quals cap en destaqui per sobre dels altres. Opcionalment, hi podrem fer constar si es tracta d’una vista general, parcial, etc.

Exemples:

- Vista de la costa de Begur, entre sa Riera i el terme de Pals, amb l’illa Roja al centre.

- Vista parcial de la badia de Roses des d’un punt elevat.

- Vista general del pantà de Boadella.

S’indicaran les vistes panoràmiques únicament quan les imatges tinguin aquest format, és a dir, ofereixin un visió a partir de 180º.

Exemples:

- Vista panoràmica de la vall de Sant Daniel des de la variant de la carretera N-II. Al centre, la muntanya de les Pedreres, on destaca la torre de Telecomunicacions i a la dreta, la muntanya de Montjuïc amb la Torre Suchet. (FAJ4641)

FAJ4641. Jordi S. Carrera

S’indicaran les vistes aèries quan es tracti d’imatges fetes des de l’aire (avió, helicòpter, globus, parapent, etc.) però en cap cas quan es tracti d’imatges preses des d’un punt de vista elevat.

Exemples:

- Vista aèria de camps de conreu als entorns de Castelló d’Empúries. (761524)

- Vista aèria d’una zona boscosa en un lloc no identificat.

- Vista aèria del volcà Croscat, a Olot.

761524. Txus Sartorio Lorenzo

La descripció per plans s’utilitzarà en funció de la distribució i de la importància dels elements de la imatge.

Exemples:

- Vista d’una pista d’esquí de la Molina, al municipi d’Alp. S’observen en primer terme uns esquís clavats a la neu; al fons, diverses persones pujant al telearrossegador.

- Vista de la vall de Sant Daniel. Al centre, amagat entre els arbres, el convent de Sant Daniel. Al fons a la dreta, la muntanya de Montjuïc on destaca la Torre Suchet.

Opcionalment s’indicaran les imatges preses des d’un punt elevat, essent també possible fer-ho en funció de l’angle. Per exemple: Vista zenital.

Exemples:

- Vista elevada de la costa de Tossa de Mar.

- Vista elevada de la vall de Núria amb el santuari de la Mare de Déu de Núria al centre de la imatge. S’observen tres persones en segon terme.

Excepcionalment es pot incloure en la descripció el punt de vista, si és significatiu per a situar la imatge, encara que no formi part del contingut iconogràfic.

Exemples:

- Vista de la serralada dels Pirineus nevada des del cim de la muntanya de la Mare de Déu del Mont. En primer terme, la creu del Padró.

- El puig de Bassegoda des del camí que condueix a les Agulles.

- El riu Ter vist des de les instal·lacions esportives del GEiEG de Sant Ponç, a Girona. A l’esquerra, el barri de Pedret. Al fons, la Catedral, l’església de Sant Feliu i la Devesa.

- Cala s’Alguer des de la Pineda d’en Gori, a Palamós.

Evitarem l’ús del terme paisatge en la descripció d’espais naturals.

Exemples:

- Penya-segats a la Costa Brava, al terme municipal de Santa Cristina d’Aro.

- En lloc de Paisatge de la Costa Brava amb penya-segats, al terme municipal de Santa Cristina d’Aro.

- Vista d’una vall entre muntanyes coberta per la boira.

- En lloc de Vista d’un paisatge boirós de muntanya.

Podem afegir informació de context sobre la història de l’element representat, en cas que aquesta tingui una relació directa amb la intencionalitat de la imatge.

Exemples:

- Antiga gravera del meandre vell del riu Ter, a Torroella de Fluvià, que ha estat premiada a Espanya i a Europa per la seva restauració, i s’ha convertit en una zona humida protegida.

- Vista de la muntanya de les Agudes, des de l’indret on s’ubicarà el vilar rural de Sant Hilari de Sacalm.

- Pila de troncs d’un bosc cremat a la zona de l’Alt Empordà, un any després dels incendis. S’aprofita la fusta com a biomassa per fer energia a Itàlia. (623696)

623696. Mar Vicente

En les escenes que es duen a terme a l’espai natural, ens centrarem primer en la descripció de l’escena per després aplicar la regla general.

Exemples:

- Un pastor amb un gos i un ramat de xais pasturant en un camp de l’Alt Empordà.

- Vaixell de vela llatina de nom Tres Amigos navegant prop de la costa de Roses. En darrer terme es pot veure el far i les ruïnes del castell de la Trinitat.

- Alumnes de la granja-escola de Sant Isidre llaurant camps de sègol amb bous. (342725)

342725. Autor desconegut

4.4. ESPORTS

Aquesta categoria comprèn les imatges sobre diferents pràctiques esportives, principalment competicions individuals o per equips, com partits de futbol, curses ciclistes, campionats d’atletisme, etc.

Regla general: nom de l’esdeveniment + nom de l’esport + noms dels equips o esportistes + nom de la instal·lació + topònim + elements iconogràfics i informació de context

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.

Exemples:

- Partit de futbol entre la Unió Deportiva Girona i el Club Futbol Calella, al camp de futbol de la Devesa, a Girona, en benefici dels soldats que lluitaven a l’Àfrica. (352758)

352758. Autor desconegut

- Travessia de la badia de Llafranc. S’observa els nedadors al punt de sortida.

- Campionat d’Europa de trial amb la intervenció de Gabriel Reyes de l’equip Nacional RFME-Fortuna, a Tarragona.

- Christmas Race de vela olímpica a la badia de Palamós.

Si no coneixem el nom de tots o de cap dels equips o esportistes, farem constar les dades de què disposem.

Exemples:

- Partit d’hoquei a la pista de la Devesa, a Girona.

- Campionat d’Espanya de rem a Tarragona.

- Partit de bàsquet del Joventut de Badalona al pavelló d’Esports de la Devesa, a Girona.

Si no coneixem la instal·lació i/o el topònim on se celebra l’esdeveniment, indicarem específicament que és un lloc o població no identificat/da.

Exemples:

- Partit de tennis entre Tommy Robredo i Albert Ramos en una pista no identificada d’un lloc no identificat.

- Partit de futbol entre el Figueres i el Sabadell en un camp de futbol no identificat.

- Combat de boxa entre Andrea Lasheras i Shannon Ryan en el ring d’un lloc no identificat.

- Cursa de cros en un lloc no identificat.

- Partit d’handbol en el pavelló municipal d’esports d’una població no identificada.

Normes específiques:

Sempre que sigui possible, caldrà desenvolupar les sigles i escriure el nom complet de l’equip. Utilitzarem el nom de l’equip pel qual es coneix en el moment en què es va capturar la imatge.

Exemples:

- Partit de futbol entre l’equip de la Selecció Provincial de Veterans de Girona i l’equip de veterans del Futbol Club Barcelona, al camp municipal d’Esports de Llagostera.

- Campionat de Catalunya de natació al Club Natació Olot.

- Primer partit del play-off de quarts de final de la lliga Asociación de Clubs de Baloncesto (ACB) de bàsquet entre el Gran Canària i l’Akasvayu Girona.

Indicarem, sempre que sigui possible, tota la informació referent a la competició.

Exemples:

- Partit de bàsquet de la final de la Copa de la FIBA entre l’Akasvayu Girona i l’Azovmash Mariupol, al pavelló de Fontajau de Girona.

- Partit de quarts de final del Campionat de Catalunya de Tennis entre Tommy Robredo i Albert Ramos, al Club de Tennis Girona.

- Partit de tornada de quarts de final de l’Eurocup de Waterpolo entre el Quadis Club de Natació i el Digi Oradea, a Mataró.

Farem constar la categoria sempre que disposem d’aquesta informació. No aportarem, però, informació del gènere, es recomana recollir-la en els índexs.

Exemples:

- Partit de futbol entre els juvenils del Girona Futbol Club i l’equip de Germans Sàbat al camp de futbol de Vista Alegre, a Girona.

- Partit de bàsquet entre els equips cadets del Club de Bàsquet Sant Josep i el Club de Bàsquet Santa Eugènia de Ter al pavelló de Sant Josep, a Girona.

- Partit d’hoquei entre l’equip del UFOLEP de Narbonne Hockey i el Jockey Club Picadero a la pista del Coma-Cros de Salt.

- Campionat del Món júnior de rem amb la participació d’un equip britànic de quatre escull a l’estany de Banyoles.

Si coneixem el nom del club, organisme o entitat organitzadora de la prova, i/o del patrocinador de la prova, ho podem fer constar en el resum.

Exemples:

- Volta Ciclista a l’Empordà, organitzada pel Club Ciclista Empordanès.

- Inauguració del Torneig Primavera d’Handbol organitzat per la Federació Provincial d’Handbol, a la pista del col·legi La Salle de Girona.

- Campionats Provincials d’Esquí, organitzats per la Federació Catalana d’Esquí, a les pistes de La Molina, a Alp.

- Partit d’handbol entre l’equip de la selecció gironina d’handbol i el Turngemeinde d’Alemanya organitzat per la Federació Catalana d’Handbol, al pavelló d’esports de la Devesa, a Girona.

- Trofeu Internacional Panasonic de Judo al pavelló de Santa Eugènia de Girona.

- II Pujada Tot Terreny Ademar, a Juià.

- II Trofeu Vespa Casademont, a Banyoles.

Podem fer constar l’edició de la competició, però evitarem incloure la data. En el cas de les edicions, preferiblement mantindrem la fórmula del nom oficial, sigui en xifres romanes, aràbigues o ordinals. En cas contrari, farem servir l’ordinal en la seva forma abreujada (1a, 2a).

Exemples:

- XIX edició de la Travessia de l’Estany de Banyoles organitzada pel Club Natació Banyoles.

- 15a Cursa de Sant Silvestre de Girona.

- Setena edició de la Volta Ciclista a l’Empordà, organitzada pel Club Ciclista Empordanès.

En el cas de les proves individuals d’esportistes farem constar el nom de l’esportista seguit de la disciplina i aplicarem la resta d’elements de la regla general.

Exemples:

- José Antonio Escuredo en una prova de ciclisme en pista al velòdrom de Mataró.

- Josep Maria Masferrer en una cursa de cros a Lloret de Mar.

- Santi Martínez realitzant un aixecament de pesos durant una prova d’halterofília al complex esportiu del GEiEG a Sant Narcís, a Girona.

- Gemma Peris, tennista del GEiEG, durant un partit al complex esportiu del GEiEG a Sant Ponç, a Girona.

- Joaquim Costa, jugador de bàsquet del Valvi Girona, durant un partit contra el Magia de Huesca al Palau Municipal d’Esports, a Osca.

- Lali Vila, jugadora de bàsquet del Caixa Girona- Adepaf, durant un partit a la pista del Canoe, a València. (457852)

457852. Autor desconegut

- Francesc Coll, jugador de waterpolo del GEiEG, durant un partit a la piscina del Club Natació Figueres.

Si coneixem la disciplina i l’esport els inclourem en el resum.

Exemples:

- Gervasi Deferr en un exercici de gimnàstica de barres paral·leles al Centre d’Alt Rendiment de Sant Cugat del Vallès.

- David Sitjà, atleta del GEiEG, durant la prova d’atletisme de 110 metres tanques al campionat estatal absolut de Gandia. (462093)

462093. Autor desconegut

En el cas de retrats d’equips o individuals d’esportistes aplicarem la regla general i les normes establertes en la categoria Retrats d’aquesta guia (veure apartat 4.7).

4.5. ESDEVENIMENTS I NOTÍCIES D’ACTUALITAT

Aquesta categoria comprèn les imatges que testimonien fets de caràcter noticiable, com poden ser successos, accidents, catàstrofes o actes socials de caràcter públic o privat, com fires, congressos, festes populars, festivitats religioses, inauguracions, conferències, rodes de premsa, concerts, visites guiades, misses, bodes, funerals, etc.

Regla general: esdeveniment + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.

Exemples:

- Ponència de les Jornades Agràries de les Comarques Gironines a la Casa de Cultura de la Caixa a Girona.

- Acte d’inauguració de la restauració de l’ermita de Santa Bàrbara de Prunera, al nucli de població d’Oix, coincidint amb el tradicional aplec.

- Cerimònia de consagració del nou altar de l’església de Medinyà amb la presència del bisbe de Girona, Jaume Camprodon, i el rector de Medinyà, Modest Prats.

- Desallotjament dels ocupes del Casal Popular les Tines per part de la Policia Municipal. El casal s’ubica en un vell magatzem de vins de la ronda Ferran Puig de Girona.

- Representació de l’espectacle Tirant lo Negre a la plaça del Vi de Girona a càrrec de la companyia Tripijoc. L’espectacle forma part dels actes del 1r Congrés de Cultura Tradicional i Popular. (751121)

751121. Joaquim Curbet Hereu

Si no coneixem el nom propi de l’esdeveniment o no en té, anotarem només el tipus d’esdeveniment i el topònim.

Exemples:

- Inauguració d’un pavelló esportiu a Ribes de Freser amb la presència del delegat nacional d’Esports, Joan Guich i Bech de Careda.

- Aplec de sardanes a la plaça de l’església de Sarrià de Dalt, al municipi de Sarrià de Ter.

- Seguici fúnebre d’un funeral al seu pas pel carrer Major de Salt.

- Accident entre un cotxe i un autobús a Sils.

Si no coneixem el topònim on es produeix l’esdeveniment, afegirem lloc o població no identificat/da.

Exemples:

- Celebració de la Festa de la Vellesa en un poble no identificat.

- Benedicció de palmes i palmons el Diumenge de Rams a l’església d’una població no identificada.

- Aplec de sardanes a la plaça d’un poble no identificat.

- Caravana Internacional de Cotxes Vetustos Girona-Costa Brava, organitzada pel Motor Club Girona, al seu pas per una població no identificada.

Si no coneixem ni el nom propi ni el topònim, només indicarem el tipus d’esdeveniment i afegirem lloc o població no identificat/da.

Exemples:

- Míting polític en un lloc no identificat.

- Votació en un col·legi electoral d’un lloc no identificat.

- Desfilada de majorets pel carrer d’una població no identificada.

Normes específiques:

Si el contingut correspon a un acte concret que es produeix en el marc d’un esdeveniment general, començarem la descripció amb el primer i tractarem l’esdeveniment general com a informació de context.

Exemples:

- Espectacle de focs artificials amb motiu de la inauguració de les obres d’urbanització del barri de Sant Narcís de Girona.

- Visita del conseller de Sanitat, Josep Laporte, a Girona amb motiu del primer Congrés d’Infermeria de Catalunya.

- Brindis entre el delegat del Govern de Catalunya, Francesc Martí i Jusmet, el prefecte dels Pirineus Orientals, el senyor Keller, i altres autoritats, durant l’acte d’inauguració dels nous accessos per carretera a Llívia.

- Recital de la soprano Victòria dels Àngels, acompanyada per un pianista, en una sala del Museu d’Art de Girona, amb motiu de la inauguració de la tercera fase de les obres de remodelació del museu. Darrere la soprano s’identifica el retaule de Sant Pere de Púbol de Bernat Martorell.

- Inauguració de l’exposició «Cartells de revista. Anuncis de pel·lícules en publicacions periòdiques nord-americanes (1930-1964)», al Museu del Cinema de Girona. (715129)

715129. Joan Sabater

La informació de context pot incloure la presència de persones, organismes o entitats que organitzen, col·laboren o participen en l’esdeveniment, la causa que propicia l’esdeveniment, el context temporal o les condicions ambientals, entre altres.

Exemples:

- Cerimònia d’ofrena de la bandera de combat al patruller Deva de l’Armada espanyola, que vigila el litoral gironí. La cerimònia té lloc al port de Palamós i compta amb la presència del president de la Diputació de Girona, Salvador Carrera, la presidenta de la Lliga Naval a Girona, Maria dels Àngels Marcet, i diverses autoritats civils i militars.

- Exposició a la Casa de Cultura amb motiu de les jornades L’art a Catalunya a Debat celebrades a Girona entre el 25 i el 27 de novembre i organitzades per la Federació Sindical d’Artistes de Catalunya, l’Associació de Galeries d’Art de Catalunya i l’Associació Catalana de Crítics d’Art.

- Espectacle de danses tradicionals catalanes al Teatre Municipal de Girona en homenatge al compositor Bartomeu Vallmajó. La música va a càrrec de la Cobla Ciutat de Girona i els balls a càrrec de l’esbart Joaquim Ruyra de Blanes i l’esbart Dansaire del GEiEG.

- Acte d’inauguració d’un bust de Mercè Rodoreda a la seva tomba, al cementiri de Romanyà de la Selva, amb l’assistència de familiars de l’escriptora i de diverses autoritats.

- Celebració d’una missa a l’interior de l’església del santuari de Santa Maria del Collell, al terme municipal de Sant Ferriol, per commemorar els cinc-cents anys del santuari. La missa és oficiada pel bisbe Jaume Camprodon i acompanyada amb els cants d’una coral de nois i noies.

- Manifestació de pagesos amb tractors a la carretera C-31, a Viladamat. La manifestació ha estat convocada pel sindicat Unió de Pagesos. (919284)

919284. Manel Lladó Aliu

Cal identificar el protagonista o els protagonistes de l’esdeveniment, però també podem informar sobre personatges que es troben en segon terme i no protagonitzen l’esdeveniment, si considerem que aquesta és una informació rellevant.

Exemples:

- Acte d’homenatge a la memòria del pintor i escriptor, Prudenci Bertrana Gomis, amb motiu de la inauguració del monument dedicat a la seva persona, a plaça Catalunya. S’observen les autoritats conversant durant un moment de l’acte. A l’esquerra, el governador civil, Daniel Regalado Aznar. A la dreta, de perfil, l’artista, Paco Torres Monsó. (899992)

899992. Narcís Sans Prats

Cal anotar sempre que sigui possible i significatiu, juntament el nom propi, el càrrec o ocupació de la persona o persones que protagonitzen la imatge.

Exemples:

- Inauguració de les noves instal·lacions de la fàbrica Grober després de l’incendi. El bisbe Josep Cartañà beneeix la maquinària a l’interior de la fàbrica. A l’esquerra, el capità General de Catalunya, Luís Orgaz, acompanyat pel gerent de la fàbrica Emili Portabella. Darrere seu, l’alcalde de Girona, Albert de Quintana i Vergés.

- Lliurament dels premis a l’exportació de la Cambra de Comerç de Girona. Domènec Espadalé, president de la Cambra de Comerç de Girona, lliura el premi a Miquel Font, director general de l’empresa Embotits Calet d’Olot. A la dreta de la imatge també s’identifiquen Joan Canyigueral, director general de l’empresa Frigorífics Costa Brava de Riudellots de la Selva, i Marcelo Devincenzi, director general de l’empresa Igeotest de Figueres.

En el cas dels retrats fets en el marc d’un esdeveniment, aplicarem la regla i les normes establertes en la categoria Retrats d’aquesta guia (veure apartat 4.7).

Sovint les imatges vinculades a aquesta categoria formen part d’un reportatge fotogràfic. En aquest cas aplicarem la regla i les normes establertes per al Reportatge fotogràfic (veure apartat 5.1).

4.6. ESPOTS PUBLICITARIS

Aquesta categoria comprèn les imatges d’anuncis o espots publicitaris entesos com a productes televisius de durada breu, que normalment no supera el minut, amb un component creatiu, que té l’objectiu de promoure, incentivar o provocar un determinat comportament en l’espectador, normalment associat al consum d’un producte o servei.

L’anunci publicitari acostuma a incorporar un component creatiu, estètic o artístic que fa que el seu contingut semàntic no es pugui expressar només a partir de la descripció dels elements iconogràfics. Aquest fet, afegit al seu caràcter breu, desaconsellen fer una descripció dels elements iconogràfics, però amb algunes excepcions.

Regla general: anunci + tipus de producte + nom del producte + topònim

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.

Exemples:

- Anunci del bar Plata de Bordils.

- Anunci del gimnàs Enecé de Salt.

- Anunci de la botiga de matalassos i somiers Tot Descans i Més de Girona.

- Anunci de l’agència de viatges Viatges Ter de Girona.

Si no coneixem el topònim o el que s’anuncia és un producte sense un lloc específic, simplement no l’anotarem.

Exemples:

- Anunci de l’assessoria Alcar Associats.

- Anunci de les perruqueries Macavi.

- Anunci de la Fundació Astrid 21 en favor dels nens amb Síndrome de Down.

Si no coneixem quin és el tipus de producte que s’anuncia, anotarem només el nom del producte.
Exemples:

- Anunci de Homauyoun.

- Anunci de Trànsit.

Normes específiques:

Si a l’anunci apareix alguna persona coneguda, incorporarem el seu nom al resum.
Exemples:

- Anunci de campanya electoral de CiU per a les eleccions municipals de 1999, amb les intervencions del president de la Generalitat, Jordi Pujol, el secretari general del partit, Pere Esteve, i la candidata de CiU a l’alcaldia de Girona, Zoila Riera.

- Anunci del Ral·li Catalunya-Costa Brava protagonitzat pel pilot Carlos Sainz. (532786)

532786

Si l’espai concret on s’ha gravat l’anunci és significatiu, aquest es pot incloure en el resum.
Exemples:

- Anunci de l’automòbil Aixam, rodat a la plaça de la Catedral de Girona.

- Anunci de la Cursa Adidas 10 km Ciutat de Girona, rodat a la Devesa.

- Anunci del vehicle tot terreny Lada Niva. Inclou imatges del vehicle pujant les escales de la catedral de Girona. (532015)

532015

Opcionalment, podem indicar algun aspecte tècnic o formal sobre la realització de l’anunci.

Exemples:

- Anunci de Véctor Serveis Immobiliaris. Realitzat amb tècniques d’animació 3D.

- Anunci del bar musical Nummunit de Girona. Realitzat amb fotografies de clicks de Playmobil. (532815)

532815

4.7. RETRATS

Aquesta categoria comprèn les imatges que tenen com a objecte principal la representació de les persones en diferents escenaris i contextos. S’inclouen en aquesta categoria tot tipus de retrats com per exemple: retrat d’estudi, retrat post mortem, retrat de grup, retrat de carrer i retrat publicitari.

Regla general: tipus de retrat + nom propi de la persona/es + elements iconogràfics i informació de context

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum. En el nom propi de la persona escriurem el nom de pila i el primer cognom.

Exemples:

- Retrat de Carme Puig vestida de núvia, dins la sala d’estar d’una casa.

- Retrat d’estudi de Pere Pi amb un barret.

Si no coneixem el nom propi d’una de les persones o de cap d’elles, en podem esmentar el càrrec o rol, i si no, el gènere, i podem indicar específicament que es tracta de persones no identificades.

Exemples:

- Retrat d’estudi de Maria Batlle amb un nena no identificada.

- Retrat de dos sacerdots no identificats.

- Retrat d’estudi d’un post mortem d’una dona no identificada.

- Retrat d’un home no identificat.

- Retrat de tres noies i un gos en un prat. Al mig, Dolors Pujol.

Normes específiques:

En els casos en què es descriuen persones de la mateixa família es posaran els dos cognoms per diferenciar les persones que tenen el mateix nom de pila.

Exemple:

- Retrat de la família Crescenti Gironella al barri de Pedret, amb el riu Ter al fons. D’esquerra a dreta, Salvador Crescenti Gironella, Anna Gironella, Lucrecia i Maria Crescenti i Salvador Crescenti Miró.

En els cas dels retrats de grup en què s’identifiquen a dues o més persones seguides de la mateixa família amb el mateix cognom, s’agrupen els noms de pila, i a l’últim afegim el cognom que tenen en comú.

Exemples:

- Retrat dels fills de la família Carrera a can Carrera de Banyoles. D’esquerra a dreta: Manel Anton, Maria Antonia, Ramon Maria, Montserrat, les bessones Martina i Dolors, Josep, Joan i Jordi Carrera. (091820)

091820. Joan Carrera Dellunder

- Retrat dels germans Salvador, Maria i Lucrecia Crescenti.

En el cas de les persones que es coneixen principalment pel sobrenom, l’utilitzarem per a la descripció, i indicarem el nom propi als índex.
Exemples:

- Retrat del fotògraf Pablito en una cova no identificada.

- Retrat del pintor Cesc, amb una selecció de les seves pintures, a la sala d’exposicions de Sant Feliu de Guíxols.

En el cas de les persones públiques, s’indicarà el càrrec o funció de la persona que ostenta en aquell moment.
Exemples:

- Retrat d’estudi de l’alcaldessa de Girona, Marta Madrenas.

- Retrat del governador civil de Girona, Pere Navarro, al despatx del Govern Civil.

- Retrat del president de la Diputació, Pere Ordis Llach, i l’alcalde de la ciutat, Josep Bonet Cuffí, al Govern Civil de Girona.

- Retrat de l’alcalde de la ciutat, Pere Ordis Llach, i del subsecretari del Ministeri d’Hisenda, Juan Sánchez-Cortés Dávila, a les Sales Capitulars de la Catedral de Girona.

- Retrat de Felip Sánchez Babot, nadador del GEiEG, amb vestit de bany del GEiEG. (810709)

- Retrat del metge Felip Sánchez Babot, dins un consultori mèdic. (262661)

810709. Autor desconegut

262661. David Quintana

Si hi ha algun tret remarcable de l’escena i/o en l’actitud de la persona, l’anotarem.
Exemples:

- Retrat de Maria del Carmen Molleda rient el dia de la primera comunió.

- Retrat de Sofia i Maria del Carmen Molleda, fent mitja a Torre Gironella amb el castell de Montjuïc al fons, a Girona. (025640)

025640. Albert Maroto Miró

Si hi ha algun element iconogràfic que es vulgui destacar l’anotarem.
Exemples:

- Retrat d’estudi d’un personatge popular de Sant Daniel, amb barretina, esclops i cistells.

- Retrat d’estudi d’un home amb una mona, un gos i un lloro.

Escriurem el lloc quan aquest sigui recognoscible o perquè en tenim informació addicional.
Exemples:

- Retrat de Maria del Carmen Molleda amb el seu fill Julià Maroto, nadó, al domicili familiar situat al número 1 del carrer Ciutadans, a Girona.

- Retrat de Rafael Masó als jardins de la Reina Victòria, a la Devesa, a Girona.

Indicarem sempre de manera explícita que es tracta d’un retrat d’estudi.
Exemples:

- Retrat d’estudi d’un matrimoni amb el seu fill.

- Retrat d’estudi d’uns nuvis. (090565)

- Retrat d’estudi de Josep Jou amb el vestit de torero.

- Retrat d’estudi de Carme Albertí, elegida miss Girona i miss Catalunya.

- Retrat d’estudi d’un home no identificat.

090565. Foto Lux

Indicarem que es tracta d’un interior quan no queda clar en el global de la descripció.
Exemples:

- Retrat d’Alberto Maroto fent el cafè en el saló del domicili familiar situat al número 1 del carrer Ciutadans, a Girona.

- Retrat de grup d’una família a l’interior d’una casa.

- Retrat de Carles Batlle a l’interior de la galeria de l’habitatge de la família Batlle a la plaça del Gra, a Girona.

En cap cas indicarem de manera explícita que es tracta d’un exterior.
Exemples:

- Retrat de Carles Batlle, Maria Batlle i un home no identificat amb el santuari dels Àngels al fons, a Sant Martí Vell.

- Retrat d’un grup d’excursionistes, a dalt i al costat d’un autobús, d’excursió a Cadaqués.

En el cas dels retrats en què el lloc és identificable i/o considerem que el retrat no és l’element principal d’interès, podem canviar l’ordre de la regla general, i escriurem el nom de les persones al final de la descripció.
Exemples:

- Retrat de grup a la Devesa nevada, a Girona. D’esquerra a dreta: Maria del Carmen Molleda, Maria Gimbernat, Estefania Maroto, Ramon Gimbernat i Sofia Molleda. (025642)

- Retrat d’un grup de dones als jardins de la Reina Victòria, a la Devesa, a Girona. S’identifica a Maria de Porcioles, la tia Negre i una de les germanes Genover.

025642. Albert Maroto Miró

Indicarem sempre de manera explícita que es tracta d’un retrat post mortem i opcionalment podem identificar el nom propi del difunt.
Exemples:

- Retrat post mortem de Dolors Pardàs.

- Retrat post mortem d’una nena en un llit.

- Retrat d’estudi post mortem d’un nadó als braços d’una noia.

En la categoria del retrat de grup, aquest es pot descriure per plans o a partir de la numeració de persones (sigui a partir de la inscripció en una fotografia o en una imatge digitalitzada). A l’hora d’identificar les persones a la descripció es seguirà l’ordre de lectura d’esquerra a dreta i de dalt a baix.
Exemples:

- Per plans:

- Retrat de grup de l’equip de futbol del Girona Futbol Club, a l’estadi de Montilivi de Girona. A dalt, d’esquerra a dreta: Dani Cabezas, Bou, Corral, Fita, Juanjo i Duran. A baix, d’esquerra a dreta: Omedes, Carretero, Iñaki, Oliveras i Comalada.

- Retrat de grup dels nens de la casa Masó, a les escales de la Catedral de Girona, el Diumenge de Rams. D’esquerra a dreta, drets: Jordi Masó, Anna Maria Aragó, Francesc Masó i Montserrat Aragó. Asseguts: Rafael, Rosa, Montserrat i Josep Masó, i una minyona.

- A partir de la numeració de persones:

- X Diada de Germanor de l’Escolania del Mercadal. Retrat de grup dels alumnes de l’Escolania del Mercadal a la porta de l’església de Santa Susanna: 1 Ferran Badosa, 2 Burch, 3 Josep Benejam, 4 mossèn Josep Maria Cervera, 5 Santiago Bartomeu, 6 Narcís Pumarola, 7 Manel Canyigueral, 8 Narcís Dalmàs, 9 Josep Frigola, 10 Miquel Payaró, 11 mossèn Ferran Forns, 12 Joan Ventura, 13 Emili Busquets, 14 Grau, 15 Àngel del Barrio, 16 Alonso, 17 Jaume Vila, 18 Ramon Rahola, 19 Francesc Vila, 20 Emili Llovera, 21 Sebastià Pararols, 22 Manel del Barrio, 23 González, 24 Lluís Vila, 25 Francesc Xavier Torrado, 26 Agustí Dalmau, 27 Jaume Romans i 28 Josep del Barrio. (EM0345)

EM0345. Martí Massafont Costals

En un retrat de grup es poden identificar persones fent referència a algun element iconogràfic que hi destaqui.
Exemples:

- Retrat de la família Boschmonar i la família Cos durant una excursió a Núria. A la part superior, amb gorra, Mossèn Elias Pigem amb un avió construït per ell mateix. Asseguda en una roca, Elisenda Boschmonar.

En un retrat de grup es poden identificar persones prenent com a referència la persona que tenen al costat.
Exemples:

- Retrat d’estudi familiar. Al centre el matrimoni format per Miquel Bonet i Maria Duch, amb els seus set fills: Núria, Narcisa, Miquel, Dolors, Josep, Anna i Narcís Bonet. Al costat de Miquel Bonet Palahí, la seva mare, Francisca Palahí.

Quan es tracti d’un retrat de grup en què no s’identifiquin algunes persones, anotarem que és una persona no identificada.
Exemples:

- Retrat de grup al costat del riu Ter a Sarrià de Ter. D’esquerra a dreta: Esteve i Francisco Mitjans, Ramon Gimbernat Arbat, home no identificat, Maria del Carmen Molleda, Margarita, Julià i Estefania Maroto, Maria i Ramon Gimbernat i Sofia Molleda. S’observen uns xais pasturant.

- Retrat de grup de l’equip de futbol del Girona Futbol Club, al camp de Vista Alegre de Girona. A dalt, d’esquerra a dreta: Ribas, home no identificat, Alsina, Vicent Soler, Josep Soler i Bosacoma. A baix, d’esquerra a dreta: Aldecoa, home no identificat, Viñas, Pedro i Gay.

Quan podem identificar que es tracta de retrats de minuters, de fotògrafs ambulants i de retrats de carrer en general podem incloure aquesta informació en la descripció.
Exemples:

- Retrat de minuter d’un home als jardins de la Reina Victòria a Girona. (342165)

- Retrat ambulant d’Emília i Elvira Vila. (101039)

- Retrat de carrer d’un militar a l’encreuament entre el carrer Santa Eugènia i la Gran Via de Jaume I, a l’altura del carrer Nou, a Girona.

342165. Autor desconegut

101039. Valentí Fargnoli Iannetta

En el cas del retrat publicitari, sigui per promocionar una pel·lícula, concert, etc., o bé per promocionar-se professionalment, no indicarem explícitament que es tracta d’un retrat publicitari. Utilitzarem la regla general deixant constància de la professió de la persona retratada. En el cas de l’existència d’una dedicatòria manuscrita, s’inclourà a continuació indicant si aquesta es localitza a l’anvers o al revers de la fotografia.
Exemples:

- Retrat d’estudi de l’artista de varietats Amparito Carvajal per promocionar els espectacles Guerra al amor a l’Apolo i Variedades a El Molino. A l’anvers es llegeix la dedicatòria manuscrita: «Para Vicente Arroyo cariñosamente de Amparito Carvajal.» (MC08791)

- Retrat d’estudi del músic i actor Phill Collins per promocionar la cançó You’ll Be in My Heart, publicada el 1999 per la pel·lícula animada de Disney, Tarzán. A l’anvers es llegeix la dedicatòria manuscrita: «Thanks for your generosity! Help the School!. Phill Collins.»

- Retrat d’estudi de l’actor Laurence Harvey per promocionar la seva carrera professional com a actor. A l’anvers es llegeix la dedicatòria manuscrita: «To the readers of pictures show best wishes to you all sincerely. Laurence Harvey.»

MC08791. Autor desconegut

Les inscripcions manuscrites de qualsevol tipus s’anotaran en el resum fent una transcripció literal.
Exemples:

- Retrat d’estudi del polític Josep Ayats Surribas. A l’anvers es llegeix la inscripció manuscrita: «Al benemèrit secretari de l’”Associació Cinematogràfica de la pª de Girona”, el dilectíssim amic Marti Batalla Folch, amb el major afecte. 16/1/1933». Signatura: Josep Ayats.

- Retrat de mossèn Ferran Forns davant un vaixell de vela, a Melilla. Al revers es llegeix la inscripció manuscrita: «Perquè conservi un record del seu deixeble desaplicat per ser, li dedico la present foto perquè vegi que encara que ens tingui lluny em recordo molt de vd. Vicens.»

Quan l’objectiu de la fotografia és documentar científicament alguna malaltia i formalment es tracta d’un retrat d’estudi, s’inclou a la descripció i seguirem la regla general.
Exemples:

- Retrat d’estudi d’un pacient del doctor Vila Sabater amb una afecció dèrmica. (109758)

- Retrat d’estudi d’un nadó amb una afecció dèrmica.

109758. Fotografia Unal

Quan l’objectiu de la fotografia és documentar científicament les persones des d’un punt de vista antropològic o etnològic, dins l’àmbit de la cultura i l’entorn social al qual pertanyen, i formalment es tracta d’un retrat, utilitzarem la regla general i deixarem constància del grup ètnic, col·lectiu social o poble al qual pertanyen les persones retratades.
Exemples:

- Retrat d’estudi d’un pagès gironí amb barretina i pipa.

- Retrat d’estudi d’un home vestit de llaurador típic de València. (353340)

- Retrat d’una nena berber. La imatge pertany a l’època de l’ocupació espanyola durant la Guerra del Rif, al Marroc.

353340. Autor desconegut

4.8. POSTALS

Aquesta categoria comprèn les targetes postals, siguin fotogràfiques o fotomecàniques, independentment de l’edició o temàtica.

Regla general: assignarem el títol d’acord amb el contingut de la imatge representada i seguint la norma general que correspongui a cadascuna de les categories tractades en aquesta guia (patrimoni, espais urbans, retrats, etc.)

Normes específiques:

En els casos en què la postal formi part d’un fons de correspondència del qual també es fa una descripció del contingut textual, caldrà vincular les dues descripcions.

Si el revers té informació textual que decidim no incloure en la descripció, n’haurem de deixar constància en el resum.
Exemples:

- Postal manuscrita en el revers.

Deixarem constància si la postal ha estat circulada.
Exemples:

- Postal circulada, amb mata-segells del 12/03/1912.

Utilitzarem el camp resum per deixar constància de les diferents llengües utilitzades en l’edició d’una postal, tot prioritzant el català.
Exemples:

- Torres de la Porta Reial del monestir de Santa Maria de Poblet a Vimbodí i Poblet.

Edició trilingüe en català, castellà i francès amb la inscripció: Torres de la Porta Reial/ Torres de la Puerta Real/ Tours de la Porte Royale.

Recollirem en el camp resum altres informacions que la postal pugui presentar, descrivint breument de quin tipus d’informació es tracta.
Exemples:

- Vista de la plaça Cabrinety de Puigcerdà des d’un lateral. Al centre, l’escultura en honor a Josep Cabrinety.
Conté un poema a l’anvers: «Aquí hi tenim bressol y ilosa, que es nostra patria natural desde Carlit â Tosa, desde Cadí fins á Puigmal.» (340236)

- Cobla Orquestra La Principal de la Bisbal.
Conté les dades de contacte del representant: Enric Barnosell.

- Vista general de Sant Martí d’Empúries.
Conté un text informatiu: «Illeta avui unida a la costa, on els grecs en el segle VI abans de J.C. establiren la primitiva colònia (Paleòpolis).»

340236. M.T.I.L., ed.

Si un títol formal és molt llarg i s’opta per atribuir-ne un, farem constar el títol sencer en el camp resum.
Exemples:

- Conté un títol descriptiu: «5 - Junta de Museos de Barcelona. Museo de la Ciudadela. - Sala de Ampurias, conteniendo los objetos hallados en las excavaciones que realiza la Junta de Museos.»

- Conté un títol descriptiu: «N.º 18. - S. G. M. - Capdella. Típico puente que hay que atravesar de paso al Balneario de Caldas de Bohí. Altitud 1.200 mts. s/m.» (340817)

- Conté un títol descriptiu: «Gerona.-Proyecto del monumento que ha de levantarse a la memoria de las heroínas de la inmortal ciudad, original de los hermanos Miguel y Luciano Oslé».

340817. Fototípia Thomas, ed.

4.9. FOTOGRAFIA INDUSTRIAL

Aquesta categoria comprèn les imatges sobre objectes manufacturats i maquinària industrial. Dins la categoria també s’hi inclouen aquelles imatges que fan referència a la publicitat industrial com són els anuncis publicitaris, els reportatges i les accions amb finalitats publicitàries.

Regla general: nom de l’element industrial + nom propi + informació de context

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Detall de la turbina de la central elèctrica de Pedret, a l’antiga Aurora, a Girona. Va ser fabricada per la indústria Planas y Flaquer i es troba instal·lada al Museu d’Història de la Ciutat de Girona.

- Maletí de productes per una multicopista de la marca Hecto Gema.

- Màquina de cosir Singer.

- Estand publicitari de la destil·leria Regàs on s’exposa el Granlicor Bach Quine a la Fira Comercial de Girona. (070144)

070144. Fotografia Unal

Si no coneixem el nom propi de l’element inclourem només l’element industrial i la informació de context.
Exemples:

- Mostres de rajoles utilitzades per a la decoració de la façana de l’Hotel Peninsular i del Teatre Albéniz, obra de Pep Colomer Martí i Francesc Gallostra. (070036)

- Rellotge de sobretaula per a catàleg.

070036. Autor desconegut

Normes específiques:

En el cas de cartells, postals, cromos i altres tipologies de naturalesa fotogràfica, que tenen una finalitat publicitària, es farà constar en el resum el format i la finalitat.
Exemples:

- Cartell publicitari de Curtidos Joaquin Busquets Callicó. (070619)

- Postal publicitària de la beguda St. Raphael Quinquina.

- Cromo publicitari de Xocolates Riera.

070619. Autor desconegut

Si disposem d’informació referent al distribuïdor o a l’empresa comercialitzadora, ho farem constar en el resum.
Exemples:

- Aparell de ràdio de la marca Optimus per a un catàleg de l’establiment Ràdios Pla Germans i Cia.

- Dues estacions del Via Crucis en relleu per a un catàleg d’imatgeria religiosa del taller El Arte Cristiano d’Olot.

- Barrets per a un catàleg de la botiga de barrets Clariana.

Si l’element es troba en un espai identificable, anomenarem l’espai i el topònim en el resum.
Exemples:

- Màquina d’assecat de planxes per a la impressió en òfset als tallers de la impremta Dalmau Carles Pla de Girona.

- Maquinària a l’interior de la fàbrica Grober de Girona. S’observen treballadores davant les màquines. (843306)

843306. Autor desconegut

Si l’element es troba en un espai del qual no coneixem el nom propi ni el topònim, indicarem específicament que el lloc no és identificat.
Exemples:

- Maquinària a l’interior d’una fàbrica en un lloc no identificat.

En el cas que coneguem l’activitat industrial de l’empresa ho inclourem a la descripció.
Exemples:

- Maquinària a l’interior d’una fàbrica d’embotits en un lloc no identificat.

4.10. FOTOGRAFIA ARTÍSTICA

Aquesta categoria comprèn aquells documents que contenen imatges fruit d’un acte creatiu en què es pretén qüestionar, reflexionar, criticar o simplement expressar un punt de vista que va més enllà de la mera representació de la realitat, i provocar així una reacció en aquell que mira. Inclourem en aquesta categoria la fotografia de concurs. N’exclourem aquella fotografia que no té una finalitat essencialment creativa malgrat se li reconeguin valors creatius i/o artístics.

Regla general: Fotografia de concurs + informació de context

Per les seves característiques, la descripció del camp resum de la fotografia artística no es pot centrar en la descripció del contingut perquè aquesta presenta altres elements d’interès. Ens limitarem a indicar que es tracta d’una fotografia artística i quan sigui el cas, podem precisar que es tracta d’una fotografia de concurs.
Exemples:

- Fotografia artística.

- Fotografia de concurs.

Normes específiques:

Podem utilitzar el camp resum per documentar el procés de creació de la fotografia en aquells casos en què l’autor n’hagi deixat constància.
Exemples:

- Fotografia artística obtinguda per llarga exposició - 1/6 seg., f/22, ISO 50.

- Fotografia artística. Fotomuntatge fet a partir de la fotografia d’un arbre de l’estany de Banyoles i una d’un colom de la Devesa de Girona. (570356)

- Fotografia de concurs feta amb un objectiu gran angular.

570356. Josep Buil Mayral

Opcionalment, i en funció del nivell d’abstracció de l’obra, podem descriure el contingut de la imatge o fer referència a algun element o categoria que la identifiqui.
Exemples:

- Fotografia artística. Tram de la muralla de Sant Pere que enfila cap a Montjuïc, a Girona.

- Fotografia artística. Composició abstracta.

- Fotografia artística. Paisatge.

- Fotografia artística. Estudi d’un nu.

- Fotografia artística. Figura humana submergida en aigua. (570376)

570376. Josep Buil Mayral

En el cas de fotografia de concurs, utilitzarem el camp resum per deixar constància de tota la informació de què disposem. També si la fotografia ha estat premiada.
Exemples:

- Fotografia de concurs presentada amb el lema Urbis.

- Fotografia de concurs presentada al Concurso Social de Fotografía organitzat per l’AFIC l’any 1967. Categoria: B: Fotografia Moderna.

- Fotografia de concurs. 3r premi al V Concurso Nacional de Fotografía organitzat per l’AFIC el maig de 1959.

- Fotografia de concurs premiada amb el 4art premi al Concurso Nacional de Fotografía Artística, Maó 1962. Presentada amb el lema Jobuma.

Si la fotografia forma part d’un projecte, exposició o sèrie, ho podem fer constar en el camp resum.
Exemples:

- Fotografia artística. L’obra forma part de l’exposició «Yuxtaposiciones».

- Fotografia artística. Obra dins la sèrie «Ciudades».

- Fotografia artística. Dins el projecte de creació de la Col·lecció de Fotografia contemporània del Centre de Recerca i Difusió de la Imatge (CRDI).

4.11. PROGRAMES TELEVISIUS

Aquesta categoria comprèn aquelles imatges que formen part de programes de televisió. Cal tenir present que en alguns casos el Resum serà l’única descripció del document, però en d’altres, ja sigui per la seva durada, per la diversitat de temes, persones o localitzacions, per la complexitat narrativa o per la presència d’imatges d’arxiu o altres elements, és aconsellable realitzar una descripció detallada del contingut del document a partir de la fragmentació de la unitat documental en unitats d’informació més petites, de cares a fer més eficient la recuperació de la informació.

Els elements a considerar en la realització del resum poden variar en funció dels diferents productes o gèneres televisius:

4.1.1. Entrevista

És aquell format televisiu en què una persona convidada (persona entrevistada) respon a una sèrie de preguntes formulades per un/a presentador/a (entrevistador/a) entorn de qualsevol esdeveniment relacionat amb la seva persona.

Regla general: nom de l’entrevistador/a + nom de l’entrevistat/da + càrrec o professió de l’entrevistat/da + tema

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Marta Llach entrevista Mary Santpere, actriu i humorista, sobre la seva trajectòria professional.

- Josep Maria Pibernat entrevista Antonio Parra Alejo, propietari de diversos gimnasos, sobre l’activitat física i el culturisme en els gimnasos.

- Imma Fernández entrevista Mon Bover, membre del grup Tripijoc, sobre la celebració del carnaval.

- Àlex Masó entrevista el doctor Joan Ramon Tarrés, director de la residència geriàtrica de Girona, sobre temes relacionats amb la salut dels residents, com l’epidèmia de grip o la nutrició.

Si no coneixem el nom de l’entrevistador/a, anotarem només la resta d’elements.
Exemples:

- Entrevista al cantant Josep Carreras amb motiu de la seva actuació al Festival de Peralada.

- Entrevista al president de la Generalitat, Jordi Pujol, entorn de les emissores de ràdio i televisió locals.

- Entrevista a Lloll Bertran, actriu, amb motiu de la representació de l’obra de teatre Pigmalió de la companyia Dagoll Dagom al Teatre Municipal.

Si no coneixem el nom de l’entrevistat/da, anotarem alguna informació sobre el seu càrrec, la seva professió o sobre el fet que motiva l’entrevista.
Exemples:

- Entrevista a una estudiant de la Facultat de Lletres de la Universitat de Girona sobre el calendari de classes.
Normes específiques:

En algunes ocasions, el tema de l’entrevista es pot obviar si està implícit en el paper o rol de l’entrevistat/da.
Exemples:

- Guillem Terribas entrevista l’escriptor Jaume Cabré, guanyador del premi Prudenci Bertrana de novel·la.

- Gil Costa entrevista el doctor en Biologia Sergi Bonet, guanyador de les eleccions al Rectorat de la Universitat de Girona.

Quan l’entrevista es realitza a més d’una persona, cal anotar el nom de totes les persones independentment del fet que formin part d’un col·lectiu.
Exemples:

- Lídia Penelo entrevista Fonso Castillo i Pere Martínez, dos dels components del grup Gazpacho, sobre el seu nou disc.

- Meritxell Bonet entrevista Montse Sala i Elena de Sola, dues membres dels Titellaires de Sant Marçal. (565251)

- Gil Costa entrevista Joan i Josep Roca, propietaris del Celler de Can Roca i pregoners de les Fires i festes de Sant Narcís.

565251

Si el lloc on es realitza l’entrevista és poc habitual o significatiu, ho podem anotar al resum.
Exemples:

- Clara Sánchez entrevista Guillem Terribas (president del Gremi de Llibreters de Girona) a l’interior de la piscina de l’hotel Fornells, a Fornells de la Selva. (511665)

- Josep Viader entrevista Anna Miguélez, auxiliar de producció de la sèrie de televisió Secrets de Família, a la terrassa del restaurant La Rosaleda de Girona.

- Francesc S. Carcassés entrevista Narcís-Jordi Aragó, periodista i escriptor, sobre el seu llibre “La Girona dels poetes”. L’entrevista té lloc a un plató instal·lat a la Rambla de la Llibertat de Girona amb motiu de la Diada de Sant Jordi.

511665

4.11.2. Debats, tertúlies, col·loquis

Sota aquesta denominació agrupem aquells formats televisius que consisteixen en un diàleg o conversa entre diverses persones sobre una qüestió que el conductor/a o moderador/a del programa exposa als convidats/des.

Regla general: tema + nom dels/de les convidats/des + nom del moderador/a

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Debat electoral amb els caps de llista de les formacions polítiques que concorren a les properes eleccions al Parlament de Catalunya per la demarcació de Girona.
Debaten: Lluís Buscarons (candidat del CDS), Josep Maria Reguant (candidat d’ERC), Francesc Vicens (candidat d’IC), Joaquim Nadal (candidat del PSC) i Arcadi Calzada (candidat de CiU).
Presenten i moderen: Carles Guisset (periodista de Televisió de Girona) i Eduard Cid (periodista de Ràdio Grup).

- Col·loqui sobre la situació de fallida del Diari de Girona.
Convidats: Jordi Xargayó (subdirector del Diari de Girona); Paco Martí (president del comitè d’empresa); Miquel Mascort (propietari de la galeria El Claustre); Narcís Planas (director del Diari de Girona); Enric Matarrodona (president del Col·legi de Periodistes de Girona).
Presenta: Josep Ignasi Avilès.

- Tertúlia entre simpatitzants del Futbol Club Barcelona i del Real Madrid Club de Fútbol amb els convidats: Alfons Moreno (aficionat del Real Madrid), Rosa Maria Ferrer (aficionada del Barça), Bibiano Rina (president de la penya del Real Madrid a Girona), Joaquim Vicens (secretari de la Penya Barcelonista de Girona), Xavi Julià (jugador del Palamós) i Josep Puig, Curta (exjugador del Barça).

Si no coneixem el nom d’algun o de tots els participants en el programa, anotarem qualsevol informació que ajudi a identificar el motiu de la seva presència al programa i a continuació indicarem que es tracta de persones no identificades. Aquesta circumstància és poc habitual, però pot donar-se el cas que només conservem un fragment del programa.
Exemples:

- Tertúlia sobre la jubilació amb Maria Antònia Valle i dos homes i una dona grans no identificats.

- Tertúlia sobre els divorcis i les separacions amb l’advocat Sebastià Salellas i altres dues persones no identificades.

Normes específiques:

Si el lloc on es realitza el programa no és el plató habitual de la televisió, ho podem fer constar en el resum.
Exemples:

- Debat sobre economia entre els caps de llista de la demarcació de Girona a les properes eleccions al Congrés. Organitzat per la FOEG (Federació d’Organitzacions Empresarials de Girona) a l’Auditori Narcís de Carreras de La Caixa.
Convidats: Jaume Veray (PP); Josep López de Lerma (CiU); Xavier Sanllehí (ERC); Lluís Maria de Puig (PSC); Antoni Llagostera (ICV).
Presenta: Josep Maria Ureta.

Podem incorporar al resum qualsevol informació de context que creguem rellevant sobre l’organització o participació en el programa.
Exemples:

- Debat de precampanya electoral entre els candidats al Parlament de Catalunya per Girona, celebrat a La Llibreria de Girona i organitzat per la Societat Secreta Pam i Pipa.
Intervenen en el debat Pere Macias (CiU), Manel Nadal (PSC), Joan Puigcercós (ERC) i Argemir González (ICV).
Modera el periodista Josep Maria Pasqual.
Els candidats també responen a les preguntes dels periodistes presents a la sala.

- Tertúlia sobre les patologies de l’ull i en concret sobre les cataractes i el despreniment de retina amb els oftalmòlegs Maria Teresa Teixidor, Emili Ayats, Pere Grimaldos i Ignasi Jürgens.
Presenta i modera el doctor Joan Soliguer.
Els convidats també responen a les consultes que els telespectadors els fan arribar per telèfon.
La segona part del programa compta amb el testimoni d’un nen, en Mahmadou, que ha estat operat dels ulls. (885552)

885552

Si els temes del debat són diversos i no segueixen un guió definit, intentarem trobar un tema comú que resumeixi els continguts del debat o enumerarem els principals temes que es tracten.
Exemples:

- Tertúlia sobre temes d’actualitat protagonitzada per persones estrangeres que viuen a Girona i que aporten la seva visió externa de la realitat social i cultural catalana.
Convidats: Kathy Barry (professora d’anglès de la UdG procedent dels EUA); Anne le Jeune (empresària procedent de França); Obam Micó (dirigent sindical procedent de Guinea Equatorial).
Modera: Joan Bosch.

- Tertúlia sobre temes d’actualitat i més concretament sobre la prohibició de fumar als bars i restaurants, l’expressió escrita a través del telèfon mòbil, els hàbits de lectura dels nens i l’explotació comercial dels animals salvatges.
Convidades: Anna Maria Martín (traductora de llenguatge de signes), Dolors Garcia Cornellà (escriptora de literatura juvenil) i Lídia Penelo (periodista i presentadora de televisió).
La segona part del programa (00:26:15) Olga Feliu substitueix Anna Maria Martín.
Presenta: Josep Maria Pascual.

4.11.3. Concurs

És un tipus de programa d’entreteniment en el qual s’estableix un joc de competència d’habilitats i/o coneixements entre persones o equips en què el guanyador/a o guanyadors/res obtenen un premi.

Regla general: característiques generals + concursants + presentador/a

1. Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Concurs que consta d’una prova conjunta entre un concursant a través del telèfon i un concursant al plató. El concursant del plató ha de fer mímica i el concursant del telèfon ha d’endevinar de què es tracta.
Presenta Sílvia Wang.

- Concurs telefònic en el qual els telespectadors han de triar una casella en un panell per optar al premi d’un telèfon mòbil.
Presenta Albert Niell.

- Concurs de lletrejar paraules amb la participació dels alumnes d’escoles i instituts de les comarques gironines.
Concursants: Grup A de l’Institut Carles Rahola de Girona i Grup A de l’Escola Vedruna de Girona. (1107696)

1107696

4.11.4. Informatius generals

Són aquells programes televisius amb una funció informativa que s’emeten periòdicament, generalment cada dia, i que alternen la presentació de les notícies al plató amb l’edició de breus reportatges que il·lustren cadascuna de les notícies.

A causa de la gran quantitat d’informació que contenen els programes informatius i per la seva estructura mateix, en forma de notícies sobre temes diversos, no és possible descriure’n el contingut amb el resum, sinó que cal fer-ho en un element addicional, la descripció detallada (veure apartat 5.5). No obstant això, és convenient aportar informació genèrica a l’element i fer-hi constar altres informacions, com el nom del presentador/a o presentadors/es.

Regla general: característiques generals + nom del presentador/a

1. Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Informació general sobre l’actualitat a les comarques gironines. Presenten Imma Fernández i Esther Salamià.

4.11.5. Informatius temàtics

Són programes televisius amb una funció informativa que s’emeten periòdicament per informar de l’actualitat d’un determinat sector o activitat, i que alternen la presentació de les notícies al plató amb l’edició de breus reportatges que il·lustren cadascuna de les notícies.

Els informatius temàtics, pels mateixos motius que els informatius generals, requeriran una descripció detallada. No obstant això, com en el cas dels informatius generals, és convenient aportar informació genèrica a l’element i fer-hi constar altres informacions, com el nom del presentador/a o presentadors/es.

Regla general: característiques generals + nom del/de la presentador/a

1. Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Informació sobre l’actualitat esportiva.
Presenta Francesc S. Carcassés.

- Informació sobre l’actualitat del Festival Temporada Alta.
Presenta Noemí Domingo. (885978)

885978

4.11.6. Divulgatius

Sota aquesta denominació agrupem tots aquells programes, normalment enregistrats a plató, on es proposa donar a conèixer aspectes relacionats amb un determinat tema o activitat.

Regla general: nom del/de la presentador/a i/o participants + tema

1. Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Tati Quera (Mestra Cellerera de Catalunya) parla de les particularitats gastronòmiques dels pernils ibèrics.

- Pere Garcia presenta les estrenes de la setmana als cinemes de Girona: Diario de un asesino a sueldo, La fuerza de la ilusión, Más pelas, Indoxina, Urga, el territorio del amor, Falsa seducción, Luna de miel para tres i Jamón, jamón. S’intercalen els comentaris de Pere Garcia amb imatges de les pel·lícules.

- Joan Pau Companys (director tècnic de l’empresa Saber Comprar) explica quines són les pautes per prendre el sol correctament.

4.11.7. Magazín

Es tracta d’un format televisiu de caràcter lúdic que incorpora diverses tipologies de programa: entrevistes, concursos, reportatges, etc.

Per la seva estructura narrativa no és possible descriure’n el contingut amb el resum, sinó que cal fer-ho en un element addicional, la descripció detallada (veure apartat 5.5). No obstant això, és convenient aportar informació genèrica a l’element i fer constar altres informacions, com el nom del presentador/a o presentadors/es.

Regla general: característiques generals + nom del/s presentador/s

1. Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Magazín d’entreteniment amb entrevistes i reportatges d’actualitat. Presenta Albert Niell.

4.11.8. Reportatges i documentals

Són aquells productes audiovisuals televisius (també cinematogràfics), que tracten sobre algun tema o aspecte de la realitat amb una funció expositiva, informativa, cultural o didàctica.

La important càrrega informativa d’aquests tipus de productes requereixen una descripció detallada dels continguts. No obstant això, podem fer constar en el resum una descripció abreujada del tema o assumpte principal del document.

Regla general: tema

1. Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Reportatge sobre les inundacions del 13 d’octubre de 2005 a la Costa Brava i els problemes que van originar.

- Reportatge de les patinadores del Club de Patinatge Artístic Olot, campiones del món de Roma en la modalitat de grups de xou. (tv019956)

- Reportatge sobre els seminaristes i la vocació sacerdotal.

tv019956

4.11.9. Grafisme

Ens referim als elements de disseny gràfic que s’insereixen en les emissions de televisió com per exemple: caretes, cortinetes, separadors, logotips, molinets, etc.

Aquest tipus de productes contenen molt poca informació per la qual cosa el text del resum no diferirà gaire del títol. Addicionalment s’hi pot fer constar algun tipus d’informació sobre els elements iconogràfics o la tècnica de realització.

Regla general: tipus d’element + nom i/o característiques

1. Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Logotip animat de Televisió de Girona.

- Careta del programa Contacte directe.

- Cortineta de Tardor feta en 3D.

- Rellotge de Cap d’Any, Feliç 2002, amb la silueta del campanar de la Catedral.

4.12. FICCIÓ CINEMATOGRÀFICA I TELEVISIVA

Aquesta categoria comprèn les pel·lícules cinematogràfiques, els telefilms, els curtmetratges, les sèries de televisió i altres obres que es basen en la creació d’històries imaginàries amb les seves regles de versemblança i personatges que actuen segons un guió determinat.

El resum incorpora la sinopsi o resum argumental de l’obra i, opcionalment, si no existeixen camps específics, altres elements com els actors o intèrprets que hi intervenen, els crèdits, els indrets on s’ha rodat, els premis que pugui haver rebut o altres informacions relacionades amb el procés de creació o difusió pública.

Exemples:

- Pel·lícula de ficció on es narra la història d’uns nens que juguen i es diverteixen fent trapelleries a costa d’un sabater. Quan coneixen el fill del sabater, que està malalt i no pot caminar, l’ajuden a superar la seva malaltia.

Llocs de rodatge: Plaça de la Catedral, escales de la Catedral, escales i font de la Pera, pujada de la Catedral, plaça dels Lledoners i carrer Claveria.
Direcció: Àlvar Palahí.
Guió: Antoni Varés i Martinell i Àlvar Palahí.
Operador: Antoni Varés i Martinell.
Muntatge: Antoni Varés i Martinell.
Ajudant de direcció: Francesc Solà.

Basat en un conte de Josep Maria Folch i Torras.

Intèrprets: Miquel Vidal (sabater). Nens: Heriberto Vilarrubú, Pedro Balastegui, Antonio Fábregas, Antonio Rodríguez, Enrique Bruballa, José Alemany, Maria Rosa Reixach, Juanita Ferrer, Mercedes Bruballa, Josefa Conde (una dona), Manolo Cervallo (drapaire) i Josep Barneda (un client).

- Pel·lícula de cinema amateur sobre una dona que marxa d’excursió a la muntanya cercant la fresca i deixa al seu marit a casa, tancat a dins de la dutxa.

Els exteriors estan filmats a l’estany de Sant Maurici i la Vall de Boí.

Pel·lícula premiada amb la medalla de plata en el 13è Concurs Nacional 1950.

Realització: Francesc Solà.
Operador adjunt: Antoni Varés.

Hi apareixen Francesc Solà, Ernest Gusiñer, Ignasi Roqueta, Lluís Alsina, Maria Carme Gusiñer de Solà, Catalina Sureda de Roqueta, Maria Rosa Gusiñer i Maria Dolors Sureda. (892528)

892528

- Curtmetratge de ciència-ficció que narra la supervivència d’un grup de persones en un futur postapocalíptic.

Exteriors filmats a la platja de Sant Pere Pescador.

Escrit i dirigit per Joan Roura.

Produït per Kinema Grup.

Intervenen: Lluís Sureda, Josep Gironell, Antoni Eslava, Josep Planas, Ramon Garcia, Miquel Garcia, Antoni Clos, Pere Hugas, Eugeni Alcalde, Miquel Sans, Josep Maria Amargant, Josep Casals, Anna Bordas.
Vestuari: Soledad Fernández, Alfonso Moreno.
Maquillatge: M. Teresa Sureda.
Script: M. Jesús Vendrell.
Fotografia: Jordi Colomer, Joaquim Boadas.
Tècnics de rodatge: J. Rodríguez, E. Prat, R. Crous.
Muntatge: Joan Boadas, Joan Roura.
Secretària de Muntatge: A. M. Bordas. (106273)

106273

4.13. VIDEOCLIPS

Aquesta categoria comprèn un tipus de curtmetratge que il·lustra una cançó o una composició musical amb una finalitat de promoció o difusió.

El videoclip acostuma a incorporar un component creatiu, estètic o artístic que fa que el seu contingut semàntic no es pugui expressar només a partir de la descripció dels elements iconogràfics. Aquest fet desaconsella fer una descripció dels elements iconogràfics, per la qual cosa ens limitarem a fer constar el nom del grup o solista i el títol de la cançó.

Regla general: videoclip + títol de la cançó + nom del/de la solista o grup musical

Si coneixem tots els elements, els inclourem al resum.
Exemples:

- Videoclip del tema Oració II del grup musical Kitsch.

- Videoclip de la cançó El dia dels ignorants del grup 080 de Banyoles.

- Videoclip de la cançó Senderos de gloria del grup Mantis.

- Videoclip de la cançó Venedor d’amor del cantautor i pastisser Miquel Costabella.

Si no coneixem el títol de la cançó, anotarem només el nom del/de la solista o grup musical.
Exemples:

- Videoclip d’una cançó del grup Barri Baix. (106462)

106462

Si no coneixem el nom del/de la solista o grup musical, anotarem només el títol de la cançó.
Exemples:

- Videoclip de la cançó Albada.

Normes específiques:

Si coneixem els noms de les persones que intervenen en el videoclip, podem incloure’ls en el resum.
Exemples:

- Videoclip de la cançó No surto de casa del grup musical A-17. Hi apareixen els components del grup: Q. Gironell, J. Fulcarà, M. Sala, J. Gaspar i J. Sadurní.

Si l’espai concret on s’ha gravat el videoclip és significatiu, aquest es pot incloure en el resum.
Exemples:

- Videoclip de la cançó Pirata per un dia de la cantant Marina Rosell, enregistrat als Banys Àrabs, al passeig Arqueològic i a les escales de la catedral de Girona.

- Videoclip de la cançó Laura de Xavier Piqué, enregistrat a les Deveses de Salt.

5. LES RELACIONS JERÀRQUIQUES

Entre les imatges que formen part dels fons i col·leccions que es custodien als arxius es poden establir diferents relacions recíproques. En el procés de descripció, és important identificar quines són aquestes relacions i reflectir-les en el catàleg per tal de millorar-ne la identificació, la comprensió i l’accés a les imatges.

Si analitzem aquestes relacions en base a la definició que fa el model FRBR (Functional Requirements for Bibliographic Records) per als documents bibliogràfics, podem parlar de:

1. Relació d’equivalència
Parlem de relació d’equivalència en aquells casos en què dues o més imatges comparteixen el mateix contingut, però presentat d’una forma diferent. En el cas de la fotografia, a excepció dels procediments directes de càmera, l’origen de la imatge es troba sempre en el negatiu. El mateix podem dir de bona part de les pel·lícules cinematogràfiques, sobretot aquelles realitzades en l’àmbit del cinema comercial. En aquests casos, a partir del negatiu original s’extrauen duplicats en positiu, ja sigui per als distints processos de control i muntatge, per a la projecció de la pel·lícula en sales de cinema o per a la preservació a l’arxiu d’una filmoteca.

Entrarien en aquesta categoria les imatges amb un contingut idèntic, independentment del format o suport en què estiguin fetes, tant si es tracta de les còpies vintage, còpies modernes o reimpressions, així com les digitalitzacions i altres tipus de reproduccions.

2. Relació derivativa
La relació derivativa és aquella que té lloc entre dues imatges, una de les quals és una modificació de l’altra.

En el cas de relacions derivatives entre fotografies, en podem diferenciar almenys de dos tipus: les que són fruit d’una modificació o variació de l’original, com els diferents revelats o acabats (virats, mat-brillant, etc.), còpies acolorides i les edicions de fotografia com ara les postals; i aquelles fotografies la modificació de les quals dona lloc a una imatge completament diferent, com ara en el cas dels fotomuntatges o la reinterpretació d’obra a partir d’imatges ja existents.

Quant a les pel·lícules cinematogràfiques, un exemple de relació derivativa serien les còpies acolorides o els muntatges alternatius d’una mateixa pel·lícula, com pot ser la versió del director o una versió censurada per a determinats països.

3. Relació part/tot
És la relació que s’estableix, per exemple, entre una obra completa i les possibles parts en què es pot dividir aquesta obra.

Així, podríem dir que aquesta relació es dona, per exemple, entre cadascuna de les imatges que formen part d’un reportatge amb el conjunt del reportatge, o entre els distints capítols d’una sèrie de televisió i el conjunt de la sèrie.

També s’estableix aquesta relació en el cas dels reenquadraments fotogràfics fets a partir d’una matriu o en la selecció de diversos plans d’una obra audiovisual per realitzar un producte publicitari com pot ser un tràiler o una promoció.

4. Relació seqüencial
Les relacions seqüencials són relacions cronològiques i es donen en aquells casos en què una imatge és la predecessora o successora d’una altra, encara que el contingut sigui diferent.

És la relació que trobarem entre les imatges que formen part d’un reportatge fotogràfic, una sèrie fotogràfica o una seqüència. Aquesta relació també es dona entre els diferents plans i seqüències d’un document audiovisual. De fet, la fragmentació del contingut audiovisual en unitats d’informació més petites com plans, seqüències o conjunts de plans és una pràctica habitual en la descripció d’aquest tipus de documents, que té com a finalitat facilitar l’accés als continguts.

5. Relació de característica compartida
És el vincle que s’estableix entre dues o més imatges que tenen una característica en comú, malgrat que el contingut de la imatge no ens permeti a priori relacionar-les entre elles.Seria el cas de les sèries de postals editades per un mateix editor, les composicions fotogràfiques, o dels àlbums, que en aquest cas comparteixen el suport on el productor o col·leccionista va decidir aplegar-les. També seria el cas, per exemple, d’una compilació d’imatges d’un mateix autor o altres tipus de reculls com els compactats de notícies d’una televisió.

Un cop identificats els materials a descriure i coneixedors dels diferents tipus de relacions que s’hi estableixen, la qüestió a resoldre és com deixar constància d’aquestes relacions en els instruments de descripció, ja que això implica un tipus de descripció multinivell que va més enllà de la descripció individualitzada de cada ítem o objecte.

La Norma de Descripció Arxivística de Catalunya (NODAC) ja planteja una descripció multinivell on es diferencia entre unitat documental simple i composta. Defineix la Unitat Documental Composta (UDC) com una unitat organitzada de documents que fan referència a un mateix tema, activitat o procediment i la Unitat Documental Simple (UDS) com la unitat arxivística més petita i indivisible intel·lectualment.

Aquesta descripció multinivell permet resoldre la majoria de casuística que podem trobar als arxius d’imatge, tot i que no resol totes les relacions que s’han plantejat. Caldrà, doncs, buscar altres formes de fixar aquestes relacions en els instruments de descripció.

A continuació introduïm les descripcions jeràrquiques de les imatges, tot plantejant diferents casos pràctics i exemples que permetin copsar la dificultat que en alguns casos planteja la descripció d’aquests materials fotogràfics i audiovisuals.

5.1. REPORTATGE FOTOGRÀFIC

Un reportatge fotogràfic és una seqüencia d’imatges que fan referència a un mateix tema, situació o fet. Es tracta d’imatges que es vinculen a partir d’una relació seqüencial, o el que és el mateix, l’agrupació de més d’una fotografia amb un relat cronològic, amb un principi i un final. Per això, la descripció de reportatges és una descripció de conjunt que habitualment segueix un fil narratiu temporal.

Per les seves característiques, els reportatges fotogràfics s’han de descriure com a Unitats Documentals Compostes, i com a tals requereixen una descripció multinivell. El vincle mínim que comparteixen les fotografies és la relació amb l’espai físic i/o temps, per això la primera tasca serà delimitar i identificar quines imatges formen part d’un reportatge concret. Per exemple, en el cas dels negatius, hem de tenir en compte que un mateix rodet pot contenir diferents reportatges, o que un sol reportatge pot trobar-se en més d’un rodet.

Tal com diu la NODAC: «Per a la descripció de les unitats documentals compostes s’ha de descriure la totalitat dels documents que la formen de forma unitària, és a dir, sense detallar els documents singulars que conté. Les unitats documentals simples que en formen part, no es poden descriure si abans no s’ha descrit la unitat documental composta a la qual pertanyen».

A continuació, exposem diverses consideracions per a la descripció multinivell de reportatges fotogràfics, en particular per als elements Títol i Resum, i exemplifiquem la informació aportada amb un seguit de casos pràctics que volen ser una mostra àmplia dels diferents tipus de reportatges fotogràfics que es poden trobar en els arxius.

5.1.1. Títol

Pel que fa als reportatges fotogràfics (Unitats Documentals Compostes), considerarem com a títol formal les inscripcions sobre suports principals o secundaris (negatius, reversos i anversos dels positius), sobres, contenidors o llibres de registres dels fotògrafs, quan aquestes compleixen les característiques de títol formal. Per a la transcripció del títol, farem en cada cas les correccions ortogràfiques necessàries i desenvoluparem les abreviatures, si n’hi ha.

No totes les inscripcions es poden considerar títols, caldrà valorar de forma individualitzada si cada inscripció presenta les característiques formals per ser considerada com a tal. El títol ha de tenir una estructura i una intencionalitat, ha d’estar correctament redactat, ha de ser descriptiu, intel·ligible i fer referència a tot el reportatge. Per això, en alguns casos les anotacions no es podran considerar directament títols formals i caldrà atribuir-ne un.

Si un cop fetes les valoracions pertinents optem per atribuir un títol, s’haurà d’inspirar en la informació que hi ha present en l’anotació original i, opcionalment, podem deixar constància de la inscripció al camp observacions. No podem establir una regla general per a aquests títols, però com a recomanacions generals podem dir que el títol s’ha d’escriure en llenguatge natural, ha de ser breu, concís i representatiu del contingut iconogràfic de les fotografies que conté.

Pel que fa a les fotografies (Unitats Documentals Simples), podem optar per assignar el mateix títol a totes les fotografies que formen part d’un reportatge, sigui aquest formal o atribuït, o atribuir-ne un per a cada fotografia d’acord amb les regles de les categories que corresponguin en cada cas (patrimoni, espais urbans, retrat, etc.), desenvolupades en el capítol 3 d’aquesta guia.

En el cas de negatius en rodets, cal tenir en compte que un mateix rodet pot correspondre a diferents reportatges. En aquests casos, caldrà desfer la unitat original i agrupar les imatges segons el contingut. Si el rodet conté inscripcions que es poden considerar com a títol formal, caldrà valorar a quin reportatge fan referència cadascuna de les anotacions i, si fos necessari, atribuir títols als altres reportatges. Caldrà evitar agrupar-los sota títols genèrics del tipus varis o miscel·lània, encara que aquests figurin en el registre original, i atribuir un títol en cada cas d’acord amb les recomanacions ja esmentades.

5.1.2. Resum

Pel que fa al camp resum, l’estructura per a la descripció multinivell hauria de reflectir la gradació jeràrquica de la informació. A cada nivell de descripció li correspon un nivell d’informació, tenint en compte, com hem dit anteriorment, que la Unitat Documental Simple no es pot descriure si prèviament no hem descrit la Unitat Documental Composta a la qual pertany.

La proposta de regla general per a la descripció del resum és la següent:

Nivell d’Unitat Documental Composta (UDC)

Regla general: descripció general del reportatge + conjunt de seqüències que formen part del reportatge + documentació més específica del reportatge (on identifiquem, per exemple, llocs i persones).

Nivell d’Unitat Documental Simple (UDS)

Regla general: descripció general del reportatge + seqüència de la qual forma part la imatge descrita + referències específiques de la imatge.

5.1.3. Exemples

En tots els exemples, la informació s’estructura segons la regla general per a les UDC i les UDS. El primer, però, el presentem d’una forma diferent, amb els paràgrafs de descripció precedits per punts (1. 2. 3.) per fer l’explicació visualment més comprensible. A la resta d’exemples, en canvi, no hem afegit els punts i mostrem els paràgrafs de descripció tal com apareixeran al catàleg.

Exemple 1

572397

541969. Narcís Sans Prats

541970. Narcís Sans Prats

541986. Narcís Sans Prats

Es tracta d’un reportatge de 126 negatius de 135mm, en suport plàstic, fet per un fotògraf professional, en què es fa el seguiment de la visita oficial d’un ministre a diferents indrets de les comarques gironines. Les imatges es troben en 4 rodets que comparteixen títol en el llibre de registre del fotògraf, on consta l’entrada: “ Visita Ministro IyT a la prov. de Gerona”. Com que l’anotació presenta les característiques d’un títol formal, es transcriu fent les correccions ortogràfiques necessàries i desenvolupant les abreviatures. S’assigna el títol formal de la UDC a totes les fotografies que formen part del reportatge.

Títol UDC: Visita del ministro de Información y Turismo a la provincia de Gerona

Resum UDC:

1. Visita del ministre d’Informació i Turisme, Manuel Fraga Iribarne, a diferents localitats de la província de Girona.

2. Arribada al Govern Civil de Girona, salutació a les autoritats locals, reunió amb diferents col·lectius i sessió de treball. Visita a l’exposició de projectes a la sala d’actes del Govern Civil, entre els quals hi ha la maqueta de l’aeroport. Visita a la Delegació Provincial d’Informació i Turisme per saludar els treballadors. Recorregut pel barri Vell de Girona acompanyat per l’alcalde, Pere Ordis Llach: Passeig Arqueològic en obres, vistes de Montjuïc des del passeig i portal de Sobreportes. Trasllat a Aiguablava per inspeccionar els terrenys on s’ha de construir el futur Parador de turisme. Visita al far de Sant Sebastià i vistes del litoral des del far. Arribada a S’Agaró, recorregut per la urbanització i dinar a l’Hostal la Gavina.

3. L’acompanyen el governador civil de Girona, Víctor Hellín Sol, i el president de la Diputació, Joan de Llobet Llavarí, entre altres autoritats.

Títol UDS1: Visita del ministro de Información y Turismo a la provincia de Gerona

Resum UDS1:

1. Visita del ministre d’Informació i Turisme, Manuel Fraga Iribarne, a diferents localitats de la província de Girona.

2. Visita al far de Sant Sebastià, a Llafranc.

3. Observant el mar, d’esquerra a dreta, el governador civil, Víctor Hellín Sol, el ministre d’Informació i Turisme, Manuel Fraga Iribarne, i el delegat del ministeri de Turisme, José Maria Noguera Massa. Al fons, el conjunt monumental de Sant Sebastià de la Guarda, on destaquen l’hostatgeria i la torre homònima.

Títol UDS2: Visita del ministro de Información y Turismo a la provincia de Gerona

Resum UDS2:

1. Visita del ministre d’Informació i Turisme, Manuel Fraga Iribarne, a diferents localitats de la província de Girona.

2. Arribada a l’Hostal La Gavina de S’Agaró.

3. D’esquerra a dreta, sota les voltes, el governador civil, Víctor Hellín Sol, l’empresari, Josep Ensesa Gubert, el ministre d’Informació i Turisme, Manuel Fraga Iribarne, i el delegat del ministeri de Turisme, José María Noguera Massa.

Títol UDS3: Visita del ministro de Información y Turismo a la provincia de Gerona

Resum UDS3:

1. Visita del ministre d’Informació i Turisme, Manuel Fraga Iribarne, a diferents localitats de la província de Girona.

2. Visita a les obres de construcció del passeig Arqueològic de Girona.

1. Segon per l’esquerra, el president de la Diputació, Joan de Llobet Llavarí. Al centre, l’alcalde de la ciutat, Pere Ordis Llach, i el governador civil, Víctor Hellín Sol, conversant amb el ministre, a la dreta. En segon terme, l’església de Sant Pere de Galligants amb el campanar en obres, el portal de Sant Daniel i el tram de la muralla que enfila cap a la muntanya de Montjuïc. Al fons a l’esquerra, la Residència de la Seguretat Social i al centre, l’escola de Montjuïc.

Exemple 2

BM0288

569518. Josep Buil Mayral

569519 Josep Buil Mayral

569522 Josep Buil Mayral

Es tracta d’un reportatge de 5 negatius, en suport plàstic 6x6, fet per un fotògraf des del terrat de l’edifici del Bolet de plaça Catalunya, a Girona. El reportatge no s’acompanya de cap inscripció en el contenidor original, per tant, no disposa de títol formal. Caldrà atribuir un títol d’acord amb el contingut iconogràfic de les fotografies que formen part del reportatge. S’assignarà el mateix títol a les UDC i a les UDS.

Títol UDC: [Vista des de l’edifici El Bolet de Girona]

(Regla general per a espais urbans: nom de l’element urbà + nom propi + topònim. Veure norma específica K)

Resum UDC:

Vistes des de l’edifici El Bolet de plaça Catalunya, a Girona. S’observa el Barri Vell, el barri del Mercadal, la plaça Catalunya, la rambla de la Llibertat, la plaça de l’Hospital i la plaça Pompeu Fabra. Retrats de dos homes, un dels quals és el fotògraf Josep Buil Mayral.

Títol UDS 1: [Vista des de l’edifici El Bolet de Girona]

Resum UDS 1:

Vista des de l’edifici El Bolet de plaça Catalunya, a Girona. En primer terme, la plaça Catalunya, acabada d’inaugurar. A l’esquerra el riu Onyar i el pont de Pedra. Paral·lela al riu, la rambla de la Llibertat amb la Sala d’Exposicions Fidel Aguilar, al centre. En segon terme, a l’esquerra, el convent de Sant Domènec. Al fons, la Catedral de Girona, el campanar de l’església de Sant Feliu i la muntanya de Montjuic. S’observa un home assegut sobre una biga que penja al buit.

(Regla general: nom de l’element urbà + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context. Veure norma específica I)

Títol UDS 2: [Vista des de l’edifici El Bolet de Girona]

Resum UDS 2:

Vista des de l’edifici El Bolet de plaça Catalunya, a Girona. En primer terme, la plaça Catalunya, acabada d’inaugurar. A l’esquerra, el barri del Mercadal, i a la dreta, el Barri Vell. Al centre, el riu Onyar i el pont de Pedra. Paral·lela al riu, a la dreta, la rambla de la Llibertat amb la Sala d’Exposicions Fidel Aguilar. Al fons, la Catedral de Girona, el campanar de l’església de Sant Feliu i la muntanya de Montjuic.

Títol UDS 3: [Vista des de l’edifici El Bolet de Girona]

Resum UDS 3:

Vista des de l’edifici El Bolet de plaça Catalunya, a Girona. La plaça Hospital, després de les obres d’enderroc dels habitatges que van donar lloc a la plaça Pompeu Fabra. A l’esquerra, l’hospital de Santa Caterina i a la dreta, la Casa de Cultura. Al fons a la dreta sobresurten el Gratacels de la Caixa de Pensions i el parc de la Devesa.

Exemple 3

537867

736703. Narcís Sans Prats

736704. Narcís Sans Prats

736706. Narcís Sans Prats

736707. Narcís Sans Prats

Reportatge de 6 negatius de 135mm, en suport plàstic, fet per un fotògraf esportiu durant la inauguració de l’Estadi de Montilivi de Girona. Les imatges es troben aplegades en un sol rodet, on s’identifiquen altres reportatges segons les anotacions fetes pel mateix fotògraf en el sobre que conté el negatiu. En la intervenció s’identifiquen i delimiten els diferents reportatges, que es descriuen per separat. Es decideix transcriure les anotacions del sobre com a títol formal amb una petita correcció ortogràfica. Com que l’anotació presenta les característiques d’un títol formal, es transcriu fent les correccions ortogràfiques necessàries a nivell de UDC. En el cas de les UDS s’atribueix un títol d’acord amb el contingut iconogràfic.

Títol UDC: Inauguració del nou camp del Girona

Resum UDC:

Inauguració de l’estadi de futbol de Montilivi amb un partit entre el Girona Futbol Club i el Futbol Club Barcelona. Retrat dels sanitaris presents a l’estadi, actuació de la banda de música del Govern Civil, retrat de grup dels dos equips, jugades i retrat dels aficionats.

S’observa nombrós públic a la graderia.

Títol UDS1: [Actuació de la banda de música del Govern Civil]

(Regla general per a esdeveniments i notícies d’actualitat: esdeveniment + nom propi)

Resum UDS1:

Inauguració de l’estadi de futbol de Montilivi amb un partit entre el Girona Futbol Club i el Futbol Club Barcelona. Actuació d’una banda militar a l’inici del partit. S’observa nombrós públic a la graderia.

Títol UDS2: [Retrat de l’equip de futbol del Futbol Club Barcelona]

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de les persones. Veure norma específica C)

Resum UDS2:

Inauguració de l’estadi de futbol de Montilivi amb un partit entre el Girona Futbol Club i el Futbol Club Barcelona. Retrat de grup dels jugadors del FC Barcelona al camp. A dalt, d’esquerra a dreta: Reina, Rifé, Gallego, Eladio, Torres i Fusté. A baix, d’esquerra a dreta: Reixach, Dueñas, Bustillo, Zabalea i Marcial.

Títol UDS3: [Retrat d’un grup d’aficionats]

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de les persones. Veure norma específica C)

Resum UDS3:

Inauguració de l’estadi de futbol de Montilivi amb un partit entre el Girona Futbol Club i el Futbol Club Barcelona. Retrat dels aficionats a la graderia. En primer terme, un grup de 4 homes que porten gorres amb l’escut del Girona.

Títol UDS4: [Partit de futbol entre el Girona FC i el FC Barcelona]

(Regla general: nom de l’esdeveniment + nom de l’esport + noms dels equips o esportistes)

Resum UDS4:

Inauguració de l’estadi de futbol de Montilivi amb un partit entre el Girona Futbol Club i el Futbol Club Barcelona. Una jugada del partit. S’observen dos jugadors del Girona FC amb els braços enlairats després de marcar un gol a la porteria del FC Barcelona.

Exemple 4

066976-066978

066976. Joan Masó Valentí

066977. Joan Masó Valentí

066978. Joan Masó Valentí

Es tracta d’un reportatge de 3 positius estereoscòpics 4x10 en suport vidre. Per l’època i per la tècnica, hi ha una limitació en el número d’imatges que formen part d’aquest reportatge, però per la narrativa s’adiu amb la descripció d’un reportatge. Les imatges presenten diferents inscripcions manuscrites en tinta blava a la zona intermèdia de les plaques que van ser fetes per l’autor, un fotògraf amateur. Les inscripcions, que són descriptives i van acompanyades de la data i d’un registre original, no coincideixen en les tres imatges. En la descripció s’opta per atribuir un títol inspirat en les anotacions a nivell d’UDC, i es recullen les inscripcions de cada placa a nivell d’UDS. La informació referent a la data i al registre s’inclou en l’element que correspongui.

En aquest reportatge no es poden identificar els tres nivells d’informació a totes les fotografies. En aquest cas, fem constar només la informació que podem extraure de la imatge.

Títol UDC: [Casament de Carles Batlle i Maria Porcioles]

(Regla general per a esdeveniments: esdeveniment + nom propi. Veure norma específica G)

Resum UDC:

Casament de Carles Batlle i Maria Porcioles a Balaguer. Detall del retaule i de la imatge del Sant Crist a l’interior de l’església, retrat dels nuvis a l’exterior del temple i àpat posterior al domicili familiar. Hi assisteixen la mare de Carles, Dolors Ensesa, i la mare de Maria, Narcisa Colomer.

Títol UDS1: El Sant Crist

Resum UDS1:

Casament de Carles Batlle i Maria Porcioles a Balaguer. Imatge gòtica del Sant Crist, a l’interior de l’església del santuari del Sant Crist, cremada durant la Guerra Civil.

Títol UDS2: Carles Batlle i Maria Porcioles

Resum UDS2:

Casament de Carles Batlle i Maria Porcioles a Balaguer. Retrat dels nuvis davant l’església del santuari del Sant Crist.

Títol UDS3: Casament d’en Carles Batlle i la Maria Porcioles

Resum UDS3:

Casament de Carles Batlle i Maria Porcioles a Balaguer. Retrat de sobretaula durant el banquet al domicili particular de la família Porcioles. D’esquerra a dreta, Dolors Ensesa, mare de Carles, Maria de Porcioles, el seu espòs, Carles Batlle, i Narcisa Colomer, mare de Maria.

Exemple 5

799419-799443

799419. Pere Duran Serrats

799426. Pere Duran Serrats

799443. Pere Duran Serrats

Reportatge digital de 55 imatges fet per un fotògraf professional durant la inauguració de la mostra Girona Temps de Flors de 2012. Les imatges ingressen a l’arxiu en un CD, a la portada del qual el fotògraf identifica el reportatge. Com que l’anotació presenta les característiques de títol, s’opta per utilitzar-lo, tant en les UDC com en les UDS.

Títol UDC: 57a edició de Girona Temps de Flors

Resum UDC:

Inauguració de la 57a edició de Girona Temps de Flors. Acte institucional a les escales de la Catedral de Girona i recorregut de les autoritats pels diferents muntatges del Barri Vell. Hi assisteixen l’alcalde, Carles Puigdemont i la regidora de Turisme i Promoció de la Ciutat, Coralí Cunyat, entre d’altres autoritats.

Títol UDS 1: 57a edició de Girona Temps de Flors

Resum UDS 1:

Inauguració de la 57a edició de Girona Temps de Flors. Acte institucional a les escales de la Catedral de Girona. Parlaments de l’alcalde, Carles Puigdemont. L’acompanyen en primer terme, d’esquerra a dreta, la regidora Pia Bosch, el diputat Joaquim Nadal, la regidora d’Ocupació i Empresa, Marta Madrenas, la regidora de Turisme i Promoció de la Ciutat, Coralí Cunyat i la regidora d’Hisenda i Règim Interior, Maria Àngels Planas. En segon terme, la regidora Concepció Veray, el regidor d’Urbanisme, Carles Ribas, el regidor Joan Olòriz i el diputat Àlex Sáez.

Títol UDS 2: 57a edició de Girona Temps de Flors

Resum UDS 2:

Inauguració de la 57a edició de Girona Temps de Flors. Acte institucional a les escales de la Catedral de Girona. L’alcalde, Carles Puigdemont, durant l’entrevista d’una periodista de Catalunya Radio al final de l’acte.

Títol UDS 3: 57a edició de Girona Temps de Flors

Resum UDS 3:

Inauguració de la 57a edició de Girona Temps de Flors. Recorregut de les autoritats pels diferents muntatges del barri Vell. L’alcalde, Carles Puigdemont i la regidora de Turisme i Promoció de la Ciutat, Coralí Cunyat, conversant amb Josep Tarrés, membre del comitè organitzador de la mostra, als jardins dels Alemanys.

5.2. ÀLBUMS

Podem definir un àlbum com un contenidor de diferents fotografies que comparteixen un mateix tema o un fet que es vol documentar. Els àlbums serveixen per organitzar, visualitzar i conservar les fotografies en un únic contenidor. Als arxius hi podem trobar diferents tipologies d’àlbums, d’acord amb l’època en què es van fer o amb la funció per la qual van ser creats.

Per les seves característiques físiques, els àlbums s’han de descriure com a Unitats Documentals Compostes, i com a tals requereixen d’una descripció multinivell. El vincle mínim que comparteixen les fotografies és el fet de formar part d’un únic contenidor.

Tal com diu la NODAC: «Per a la descripció de les unitats documentals compostes s’ha de descriure la totalitat dels documents que la formen de forma unitària, és a dir, sense detallar els documents singulars que conté. Les unitats documentals simples que en formen part, no es poden descriure si abans no s’ha descrit la unitat documental composta a la qual pertanyen».

A continuació, exposem diverses consideracions per a la descripció multinivell d’àlbums fotogràfics, en particular per als elements Títol i Resum, i exemplifiquem la informació aportada amb un seguit de casos pràctics que volen ser una mostra àmplia dels diferents tipus d’àlbums que es poden trobar en els arxius.

Cal tenir present que hi ha casos en què l’àlbum és simplement un contenidor i no aporta valor a nivell estètic ni de narració. En aquests casos no es farà una descripció multinivell i s’optarà per descriure cadascuna de les fotografies a nivell d’Unitat Documental Simple, tot i que d’alguna manera s’haurà d’indicar l’existència d’aquesta vinculació física de les imatges en el contenidor d’origen.

5.2.1. Títol

En el cas dels àlbums, la possibilitat de comptar amb un títol formal és alta, sobretot si es tracta d’àlbums comercials. Com a regla general, considerarem com a títol formal de l’àlbum qualsevol anotació que aparegui de manera rellevant, tant impresa com manuscrita, a sobre o a dins l’àlbum en qüestió. En la transcripció del títol s’han fer les correccions ortogràfiques necessàries i desenvolupar les abreviatures si n’hi ha. En el cas que l’àlbum compti amb més d’un títol formal, s’haurà de triar el que més s’adeqüi al contingut i al nivell de la unitat de descripció. Excepcionalment, els títols podran ser numèrics, en els casos en què la numeració o la datació donin entitat a l’àlbum.

En ocasions no trobarem un títol formal i caldrà atribuir-ne un. No podem establir una regla general per a aquests títols, però com a recomanacions generals podem dir que el títol s’ha d’escriure en llenguatge natural, ha de ser breu, concís i representatiu del contingut iconogràfic de les fotografies que conté.

En el cas de les fotografies (UDS), anotarem el títol formal quan aquest existeixi atenent a les mateixes consideracions que en el cas de les UDC. Per atribuir el títol aplicarem la norma general de la categoria que correspongui a la fotografia en qüestió (patrimoni, espais urbans, retrat, etc.), segons la normativa desenvolupada en el capítol 3 d’aquesta guia.

5.2.2. Resum

Aplicarem la regla general en funció del nivell d’informació de què disposem.

Regla general: descripció de l’objecte + descripció del contingut temàtic + nom de persones + topònims

Pel que fa al resum de les UDS, aplicarem la regla general de la categoria que correspongui a la fotografia en qüestió (patrimoni, espais urbans, retrat, etc.), segons la normativa desenvolupada en el capítol 4 d’aquesta guia. Opcionalment, després de la descripció de la imatge, referenciarem l’àlbum del qual forma part.

Cal tenir en compte que l’àlbum és un objecte que cal conservar de manera íntegra i preservant-ne al màxim les característiques originals. No obstant això, per motius de conservació, en algunes ocasions serà recomanable desmuntar l’àlbum o, fins i tot, substituir-lo. En aquests casos, seguirem el mateix patró de descripció exposat a la regla general, referenciant en el resum les característiques del contenidor original.

5.2.3. Exemples

Exemple 1

351129 (Portada de l’àlbum). Huecograbado Mumbrú, ed.

351132. Huecograbado Mumbrú, ed.

351142. Huecograbado Mumbrú, ed

Es tracta d’un àlbum comercial format per vint imatges sobre Montserrat impreses amb la tècnica del rotogravat i produït de forma artesanal. A la portada apareix la inscripció que dona el títol a l’àlbum i en cadascuna de les fotografies apareix una inscripció al revers que podem considerar com a títol de la UDS.

Títol UDC: Montserrat

Resum UDC: Àlbum que conté vint fotografies del Santuari de Montserrat i del seu entorn.

Títol UDS 1: L’interior de la Basílica

Resum UDS 1: Interior de la Basílica del monestir de Montserrat. S’observa la nau central amb diverses capelles laterals.

(Regla general per a patrimoni: nom de l’element patrimonial + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context. Veure norma específica G)

Títol UDS 2: Efecte de boira

Resum UDS 2: Muntanyes de Montserrat sota l’efecte de la boira.

(Regla general per a fenòmens naturals: nom de l’element + nom propi (topònim) + municipi o àrea geogràfica de referència + elements iconogràfics i informació de context.)

Exemple 2

1051664 (Portada de l’àlbum). Autor desconegut

101662. Autor desconegut

101667. Autor desconegut

Es tracta d’un àlbum comercial, format per cinquanta-tres fotografies, còpies a l’albúmina, que mostren les infraestructures construïdes per a la línia de ferrocarril de la ciutat de Girona a la frontera francesa. També conté imatges sobre diferents tipus de vagons i màquines de tren. A la portada apareix la inscripció que dona el títol de l’àlbum i en cadascuna de les imatges apareixen, tant a l’encapçalament com en el peu de la fotografia, diferents informacions que podem considerar com a títols per a les UDS. Caldrà valorar quin nivell ocuparà cada informació en el títol. També a peu de fotografia apareix informació que es podria recollir en el resum.

Títol UDC: Companyia de los ferrocarriles de Tarragona a Barcelona y Francia. Línea de Gerona a la Frontera Francesa. Construcción - 1880

Resum UDC: Àlbum que conté 53 fotografies sobre la construcció del ferrocarril de Girona fins a la frontera francesa. S’observen fotografies dels ponts, estacions i magatzems de tot el traçat, així com també de diferents vagons i locomotores en diferents estacions del recorregut.

Títol UDS 1: Ferrocarril de Gerona a la Frontera Francesa. Puente sobre los rios Onyar i Galligants

(S’observen dos nivells d’informació al títol de la UDS. El primer nivell fa referència a la seqüència de la qual forma part la imatge descrita, i el segon nivell es refereix a la imatge descrita en concret.)

Resum UDS 1: Pont del Ferrocarril en el punt de confluència entre els rius Ter i Onyar, a Girona. Al fons, la Catedral de Girona i el campanar de l’església de Sant Feliu. A la dreta, la passarel·la del Portal de la Barca.

(Regla general per a espais urbans: nom de l’element urbà + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.)

Títol UDS 2: Ferrocarril de Gerona a la Frontera Francesa. Puente de Palagret

(S’observen dos nivells d’informació al títol de la UDS. El primer nivell fa referència a la seqüència de la qual forma part la imatge descrita, i el segon nivell es refereix a la imatge descrita en concret.)

Resum UDS 2: Pont del ferrocarril sobre la riera Palagret, al terme municipal de Bordils.

(Regla general per a espais urbans: nom de l’element urbà + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.)

Exemple 3

809063 (Portada de l’àlbum)

816561. Ernest Gussinyé Ribas

809063_02 (pàgina àlbum)

816559. Ernest Gussinyé Ribas

Es tracta d’un àlbum fet per un fotògraf amateur de forma artesanal. Està format per cinquanta-cinc fotografies sobre una excursió de membres del Grup Excursionista i Esportiu Gironí (GEiEG) al Pirineu, a l’agost de l’any 1932. A la portada apareix la inscripció que dona el títol a l’àlbum. A les pàgines interiors, les fotografies es troben enganxades amb cola directament sobre el paper i cadascuna de les fotografies s’acompanya amb informació manuscrita. Aquesta informació, ubicada a l’encapçalament de la pàgina i al peu de cada fotografia, pot ser considerada com a títol de la UDS. Caldrà valorar, en cada cas, quin nivell d’informació quedarà recollida en el títol. La informació referent a la data s’inclourà en l’element que correspongui.

Títol UDC: Pirineu. Núria, Ulldeter, Setcases. Agost 1932.

Resum UDC: Àlbum que conté cinquanta-cinc fotografies d’una excursió realitzada per membres del GEiEG pel Pirineu, entre Núria, Ulldeter i Setcases.

Títol UDS 1: Ascensió al Puigmal i Nou Creus i final fins Ulldeter. Comarcada del Pic de l’Infern

(S’observen dos nivells d’informació al títol de la UDS. El primer nivell fa referència a la seqüència de la qual forma part la imatge descrita, i el segon nivell es refereix a la imatge descrita en concret.)

Resum UDS 1: Vista de la comarcada del Pic de l‘Infern, al Pirineu Oriental, dins el terme comunal de Font Pedrosa, a la comarca del Conflent, de la Catalunya del Nord.

(Regla general per a paisatges naturals: tipus d’espai natural + nom propi + lloc + elements iconogràfics i informació de context. Veure norma específica E)

Títol UDS 2: Ascensió al Puigmal i Nou Creus i final fins Ulldeter. Cim del Puigmal

(S’observen dos nivells d’informació al títol de la UDS. El primer nivell fa referència a la seqüència de la qual forma part la imatge descrita, i el segon nivell es refereix a la imatge descrita en concret.)

Resum UDS 2: Retrat d’un grup d’excursionistes del GEiEG al cim del Puigmal.

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de la persona/es + elements iconogràfics i informació de context.)

Exemple 4

767250. Salvador Crescenti Miró

767298. Salvador Crescenti Miró

Es tracta d’un àlbum magnètic format per cent quaranta-quatre fotografies entre les quals no existeix un vincle temàtic únic. Porta per títol Àlbum Girona - Barcelona. Futbol. L’àlbum és un simple contenidor i no aporta cap valor a nivell estètic. Per tant, la descripció es farà únicament a nivell de UDS. No apareix cap tipus d’inscripció i, per tant, caldrà atribuir el títol a cadascuna de les fotografies.

Títol UDS 1: [Retrat de l’equip de futbol del Girona Futbol Club]

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de les persones. Veure norma específica C)

Resum UDS 1: Retrat de grup de l’equip de futbol del Girona Futbol Club al camp de futbol de Vista Alegre, a Girona.

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de la persona/es + elements iconogràfics i informació de context.)

Títol UDS 2: [Plaça de Salt]

(Regla general: nom de l’element urbà + nom propi + topònim.)

Resum UDS 2: Plaça de Salt, on s’observa uns guàrdies escortant un grup d’homes. Possiblement es tracti d’un trasllat de presoners.

(Regla general per a espais urbans: nom de l’element urbà + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.)

5.3. COMPOSICIONS FOTOGRÀFIQUES

Les composicions fotogràfiques són objectes que estan formats per dues o més fotografies que, individualment i des d’un punt de vista físic i conceptual, formen part d’un tot.

Entre aquests materials podem trobar una varietat de formats molt extensa, sobretot en les composicions familiars, ja que els formats comercials solen estar més estandarditzats. A tall d’exemple podem fer esment de desplegables, làmines, quadres, postals editades, etc.

Per les seves característiques físiques, les anomenades composicions fotogràfiques s’han de descriure com a unitats documentals compostes i, com a tals, requereixen una descripció multinivell. El vincle mínim que comparteixen les fotografies és el fet de formar part d’un únic suport.

Tal com diu la NODAC: «Per a la descripció de les unitats documentals compostes s’ha de descriure la totalitat dels documents que la formen de forma unitària, és a dir, sense detallar els documents singulars que conté. Les unitats documentals simples que en formen part, no es poden descriure si abans no s’ha descrit la unitat documental composta a la qual pertanyen».

A continuació, exposem diverses consideracions per a la descripció multinivell de composicions fotogràfiques, en particular per als elements Títol i Resum, i exemplifiquem la informació aportada amb un seguit de casos pràctics que volen ser una mostra àmplia dels diferents tipus de composicions fotogràfiques que es poden trobar en els arxius.

Cal tenir present que en algunes ocasions no caldrà plantejar una descripció multinivell perquè no trobarem un objecte físic compost, sinó que el resultat de la composició vindrà donada per un treball d’edició d’imatges de diverses procedències, que es poden tractar com a Unitats Documentals Simples.

5.3.1. Títol

En el cas de les composicions fotogràfiques, existeix la possibilitat de comptar amb un títol formal, sobretot si es tracta d’una edició comercial. Com a regla general, considerarem com a títol formal de la composició fotogràfica qualsevol anotació que aparegui de manera rellevant, tant impresa com manuscrita, a sobre o a dins de l’objecte en qüestió. En la transcripció del títol s’hauran fer les correccions ortogràfiques necessàries i desenvolupar les abreviatures, si n’hi ha. En el cas que l’objecte compti amb més d’un títol formal, s’haurà de triar el que més s’adeqüi al contingut i al nivell de la unitat de descripció. En molts casos no hi haurà un títol formal i caldrà atribuir-ne un. No podem establir una regla general per a aquests títols, però com a recomanacions generals podem dir que el títol s’ha d’escriure en llenguatge natural, ha de ser breu, concís i representatiu del contingut iconogràfic de les fotografies que conté.

En el cas de les fotografies (UDS), anotarem el títol formal quan existeixi, atenent a les mateixes consideracions que en el cas de les UDC. Si hem d’atribuir un títol, aplicarem les regles de les categories que corresponguin en cada cas (patrimoni, espais urbans, retrat, etc.), desenvolupades en el capítol 3 d’aquesta guia.

5.3.2. Resum

Aplicarem la regla general en funció del nivell d’informació de què disposem.

Regla general: descripció de l’objecte + descripció del contingut temàtic + nom de persones + topònims

Pel que fa al resum de les UDS, aplicarem la regla general de la categoria que correspongui a la fotografia en qüestió (patrimoni, espais urbans, retrat, etc.), segons la normativa desenvolupada en el capítol 4 d’aquesta guia. Opcionalment, després de la descripció de la imatge, referenciarem l’objecte del qual forma part.

5.3.3. Exemples

Exemple 1

101789. Autor desconegut

101781. Autor desconegut

101784. Autor desconegut

Es tracta d’una làmina que conté vuit fotografies referents al patrimoni monumental de la ciutat de Girona, en la qual es pot observar una anotació manuscrita central i altres anotacions al peu de cada fotografia. Les imatges estan enganxades al suport secundari de cartró. L’anotació central la podem considerar el títol de la composició i les altres anotacions al peu de cada fotografia les podem considerar com a títols per a les UDS.

Títol UDC: Gerona

Resum UDC: Làmina amb vuit fotografies referents al patrimoni monumental de la ciutat de Girona.

Títol UDS 1: Detalles de la puerta de la Catedral

Resum UDS 1: Detall dels Apòstols de la porta homònima, a la Catedral de Girona.

(Regla general per a patrimoni: nom de l’element patrimonial + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context. Veure norma específica J)

Títol UDS 2: Puerta de los Apòstoles

Resum UDS 2: Porta dels Apòstols de la Catedral de Girona.

(Regla general per a patrimoni: nom de l’element patrimonial + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.)

Exemple 2

576296. Autor desconegut

576302. Autor desconegut

576303. Autor desconegut

Es tracta d’un quadre compost per dotze fotografies fetes amb la tècnica del daguerreotip o de l’ambrotip. Cadascuna de les fotografies representa un retrat d’estudi individual o per parelles de membres d’una mateixa família.

Títol UDC: [Retrats d’estudi]

Resum UDC: Composició de dotze retrats d’estudi d’una família.

Títol UDS 1: [Retrat d’estudi d’una parella]

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de les persones.)

Resum UDS 1: Retrat d’estudi d’una parella formada per una dona i un home no identificats.

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de la persona/es + elements iconogràfics i informació de context.)

Títol UDS 2: [Retrat d’estudi d’una dona]

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de les persones.)

Resum UDS 2: Retrat d’estudi d’una dona no identificada.

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de la persona/es + elements iconogràfics i informació de context.)

Exemple 3

353417_2. B.&J.D.

353422. B.&J.D.

353419. B.&J.D

Es tracta d’un desplegable format per deu colotips, de producció manual, de diferents indrets de la ciutat de París, en el qual es poden observar anotacions impreses tant a l’encapçalament com al peu de cadascuna de les fotografies. En aquest cas, considerem que l’anotació que es repeteix a l’encapçalament de cada fotografia és el títol de la composició, mentre que les anotacions al peu de cada fotografia corresponen als títols de les UDS.

Títol UDC: Paris

Resum UDC: Desplegable amb forma d’acordió de deu fotografies de diferents indrets de la ciutat de París.

Títol UDS 1: 10027. L’Hôtel de Ville

Resum UDS 1: Façana de l’Ajuntament de París.

(Regla general per a patrimoni: nom de l’element patrimonial + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context. Veure norma específica I)

Títol UDS 2: 10052. Le Tombeau de Napoleón I

Títol UDS 2: Tomba de Napoleó I, a l’interior del Palau Nacional dels Invàlids, a París.

(Regla general per a patrimoni: nom de l’element patrimonial + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context. Veure norma específica G)

Exemple 4

101651. E. Dumas, ed.

Es tracta d’una postal il·lustrada que inclou un desplegable de vistes de Girona en petit format que s’obre com un acordió. Les fotografies tenen un vincle temàtic però no tenen entitat física com a fotografies. Pel que fa a la descripció es tractaran com un sol objecte. L’anotació impresa a l’anvers la podem considerar el títol formal de la postal.

Títol UDS: Recuerdos de Gerona

Resum UDS: Retrat d’un carter amb una cartera. La cartera inclou un desplegable amb imatges de la ciutat de Girona.

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de la persona/es + elements iconogràfics i informació de context.)

Exemple 5

578373. Autor desconegut

Es tracta d’una postal editada composta per quatre fotografies referents a la ciutat de Girona. Les fotografies tenen un vincle temàtic però no tenen entitat física com a fotografies. Pel que fa a la descripció es tractaran com un sol objecte.

La postal conté informació impresa, tant a l’anvers com al revers. Considerarem com a títol formal la informació que es troba al revers escrita en tres llengües: castellà, francès i anglès. Anotarem la versió en castellà (per la procedència geogràfica de l’editor) i en el resum hi farem constar les diferents llengües de l’edició. La resta de la informació es recollirà en l’element que correspongui.

Títol UDS: Nº19 Gerona. Diversos aspectos

Resum UDS: Composició feta a partir de quatre fotografies de la ciutat de Girona. A dalt, el monestir, la muralla i el barri de Sant Pere de Galligants. Al fons, a l’esquerra, l’hospital Trueta i, a la dreta, el col·legi Ignasi Iglésias; el pont d’accés a la plaça dels Jurats amb la Catedral de Girona al fons. A baix, els ponts de Pedret i del Ferrocarril sobre el riu Onyar, en primer terme. Al fons, la Catedral de Girona i el campanar de l’església de Sant Feliu; la Catedral de Girona vista des de la Devesa. En primer terme, el pas elevat del ferrocarril. Al centre, el nom de la ciutat de Girona escrit sobre una senyera. Al lateral superior dret, l’escut de la ciutat. Edició trilingüe en castellà, francès i anglès.

(Regla general per a patrimoni: nom de l’element patrimonial + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context; i regla general per a espais urbans: nom de l’element urbà + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.)

Exemple 6

066236. Valentí Fargnoli Iannetta

Es tracta d’una postal editada, composta per deu fotografies sobreposades a una altra fotografia que fa la funció de fons. Cadascuna de les fotografies sobreposades representa un retrat d’estudi individual dels components de l’orquestra cobla Figueras de Girona. La fotografia de fons mostra una vista de la ciutat de Girona. Les fotografies tenen un vincle temàtic però no tenen entitat física com a fotografies. Pel que fa a la descripció es tractaran com un sol objecte.

La postal conté informació a l’anvers i al revers. Identificarem com a títol formal les anotacions manuscrites que apareixen de manera rellevant a l’anvers de la imatge. La resta d’informació es recollirà en l’element que correspongui.

Titol UDS: Orquestra cobla Figueras de Girona. Vista del pont de Pedra – Gerona

(S’observen dos nivells d’informació al títol de la UDS. El primer nivell fa referència al tema principal de la postal i el segon nivell es refereix al tema secundari.)

Resum UDS: Retrat dels components de l’orquestra cobla Figueras de Girona. D’esquerra a dreta i de dalt a baix: Francesc Figueras, Pere Carbonell, Josep Nadal, Rafel Figueras, Anton Baró, Recaredo Oliveras, Joan Duxans, Pere Baró, Tomàs Caballé i Joan Roig. Al centre, el Pont de Pedra sobre el riu Onyar amb els campanars de l’església de les Bernardes, el de Sant Feliu i la Catedral de Girona al fons.

(Regla general per a retrats: tipus de retrat + nom propi de la persona/es + elements iconogràfics i informació de context.) Veure norma especifica O) i Regla general per a espais urbans: nom de l’element urbà + nom propi + topònim + elements iconogràfics i informació de context.)

Exemple 7

767885. Salvador Crescenti Miró

Es tracta d’una fotografia composta per dues imatges que mostren la platja de la Fosca, a Palamós. Les fotografies tenen un vincle temàtic però no tenen entitat física com a fotografies. A l’hora de fer la descripció es tractaran com un sol objecte.

Títol UDS: [Platja de la Fosca]

(Regla general per a paisatge: nom de l’element + nom propi [topònim].)

Resum UDS: Composició a partir de dues fotografies. En ambdues imatges, la platja de la Fosca, a Palamós, vista des de dos punts diferents.

(Regla general per a paisatge: nom de l’element + nom propi [topònim] + municipi o àrea geogràfica de referència + elements iconogràfics i informació de context.)

5.4. MULTIPLICITAT DE CÒPIES FOTOGRÀFIQUES

La fotografia té, generalment, la característica de permetre múltiples còpies a partir d’una matriu, la qual cosa ens porta a considerar l’existència d’una multiplicitat d’originals, cosa inusual en els documents d’arxiu. Aquesta circumstància fa augmentar la complexitat de les relacions entre les fotografies, tant pel que fa a les relacions internes dins d’un fons determinat, com a les relacions externes amb altres fons i col·leccions del mateix arxiu o d’altres centres. Això obliga a separar, en la descripció, l’entitat de la imatge visual de l’entitat de la imatge física, ja que a una mateixa imatge li poden correspondre diferents manifestacions físiques: negatiu, còpia de contacte, còpia per ampliació, etc.

Així doncs, en el catàleg podrem trobar dues o més imatges amb el mateix contingut iconogràfic i, per tant, amb una descripció de la imatge visual idèntica, mentre que la descripció de l’objecte físic pot variar en cada cas.

Els elements són els següents:

1. Polaritat (positiu/ negatiu)

2. Suport (vidre, paper, plàstic, etc., i les variants de cadascun dels materials)

3. Format

4. Color (B/N, color o il·luminat)

5. Procediment (sigui fotogràfic o fotomecànic)

6. Autor de la reproducció (en el cas de còpies modernes)

7. Data de reproducció del document fotogràfic (en el cas de còpies modernes)

8. Presentació del document. Si presenta segells, inscripcions, suport secundaris, etc.

Els vocabularis corresponents a alguns dels elements s’han desenvolupat en l’apartat 2.4, no obstant això, hi ha una altra terminologia que es necessari concretar i que definirem a continuació, acompanyada pels identificadors que forment part del vocabulari de l’AAT de Getty, i per tant compten amb un URI.

Negatiu: Fotografia, generalment en suport transparent o translúcid, on l’escala de valors i els colors és inversa a la seva aparença natural.

https://vocab.getty.edu/page/aat/300127173

Internegatiu: Negatiu fet a partir de transparències positives o impressions (o per forma invertida de negatius originals) per ser utilitzat per imprimir còpies.

https://vocab.getty.edu/aat/300127288

Positiu: Imatge on els tons o colors corresponen a la seva aparença real.

https://vocab.getty.edu/aat/300138191

Còpia antiga, d’època o vintage: Impressió fotogràfica realitzada pel fotògraf original en el moment o poc després que la imatges fos capturada, i per tant amb les mateixes característiques històriques que l’original.

https://vocab.getty.edu/aat/300136578

Còpia moderna: Impressió fotogràfica realitzada temps després de la captura del negatiu i, habitualment, per un altre fotògraf.

https://vocab.getty.edu/aat/300189480

Positiu directe: Fotografia amb una imatge positiva produïda a la càmera sense la intervenció d’un negatiu o produïda en un procés de positiu a positiu.

https://vocab.getty.edu/aat/300127180

Còpia per contacte: Impressió fotogràfica feta a partir de l’exposició d’un negatiu en contacte amb un full de paper fotogràfic i exposant-lo a una llum intensa.

https://vocab.getty.edu/aat/300127169

Interpositiu: Transparència fotogràfica positiva utilitzada com a pas intermedi al realitzar còpies de negatius.

https://vocab.getty.edu/aat/300137299

Còpia de treball: Impressió fotogràfica utilitzada per a examen i referència.

https://vocab.getty.edu/aat/300189331

Reproducció fotogràfica: Impressió fotogràfica produïda per una fotografia d’una obra bidimensional, com ara un dibuix o una pintura, o per tornar a fotografiar una fotografia.

https://vocab.getty.edu/aat/300188795

Fulls de contacte: Impressió de contacte que conté impressions de més d’un negatiu, normalment de tots els negatius d’un rotlle de pel·lícula.

https://vocab.getty.edu/aat/300127183

Ampliació: Procediment en què una imatge fotogràfica s’amplia projectant-se a través d’un sistema òptic i que s’utilitza generalment per fer impressions a partir de petits negatius.

https://vocab.getty.edu/aat/300134553

Viratge: En processament fotogràfic, convertir una part o tota la plata d’una imatge en blanc i negre utilitzant sals inorgàniques o colorants mordents, cosa que habitualment altera el to general de la imatge.

https://vocab.getty.edu/aat/300053423

Fotomuntatge: Combinació d’imatges fotogràfiques o de fotografies amb altres imatges com ara dibuixos, normalment disposats en una imatge unificada.

https://vocab.getty.edu/aat/300134699

Fotocomposició: Impressió fotogràfica en què dos o més negatius son impresos com a una única imatge.

https://vocab.getty.edu/aat/300134769

Fotocollage: Collage on les fotografies dominen la composició.

https://vocab.getty.edu/aat/300181912

Impressió fotomecànica: Imatges obtingudes per processos que involucren un procés fotogràfic (en base a un suport sensible a la llum). La imatge és posteriorment transferida i impresa en tinta per un procediment fotomecànic.

https://vocab.getty.edu/aat/300041424

Imatge digitalitzada: Fotografia que es converteix en forma digital mitjançant l’escaneig o un altre mecanisme.

https://vocab.getty.edu/aat/300417380

5.4.1. Relacions múltiples

Sense pretendre ser exhaustius, ja que les possibilitats són molt variades, en un arxiu fotogràfic és habitual trobar:

- Imatges de les quals només es conserva el positiu.

- Imatges de les quals només es conserva el negatiu.

- Reportatges negatius que tenen una correspondència completa en positiu. Per tant, en podem conservar tant el negatiu com les còpies.

- Reportatges negatius dels quals es fa una selecció i se n’obtenen còpies sense assolir un tiratge complet.

- Diferents còpies a partir d’una única imatge en negatiu. Poden ser en múltiples formats, tonalitats o acabats, sempre tenint en compte l’aspecte estètic final. També poden correspondre a proves que fan palesa la feina de laboratori del fotògraf.

- Reenquadraments diversos a partir d’un mateix negatiu. Les còpies resultants poden ser tant variades que a vegades és difícil vincular-hi les imatges si no s’ha fet una bona observació del negatiu.

- Còpies a partir d’un positiu o un internegatiu.

- Contactes a partir dels negatius. Es tracta de material de treball que el fotògraf utilitza per fer la selecció de les millors imatges i, posteriorment, fer-ne l’ampliació. És habitual que aquestes imatges incorporin apunts en bolígraf o retolador, que deixen constància del treball del fotògraf.

- Fotomuntatges fets a partir del treball de laboratori amb diferents fotografies.

- Composicions o collages fets a partir de diferents fotografies.

- Imatges editades en format postal. Se’n pot conservar el negatiu, el positiu fotogràfic i la postal editada, per exemple.

- Publicacions, cartells, programes, etc. Es tracta d’imatges impreses en diferents suports i utilitzant diferents tècniques, sovint fotomecàniques.

- Descarts fotogràfics, per exemple en el cas de la fotografia artística.

- Còpies de consulta que s’han fet al llarg del temps des de l’arxiu per facilitar-ne la consulta sense necessitat d’accedir als originals. Era una pràctica habitual abans de la digitalització massiva dels fons fotogràfics.

- Digitalitzacions fetes a partir dels negatius o còpies fotogràfiques de l’arxiu.

5.4.2. Procés d’intervenció

És important contextualitzar els diferents ítems i analitzar les relacions que s’estableixen entre ells per ajudar a l’usuari en la tasca de navegar, seleccionar i trobar allò que busca, però principalment per evitar descriure de forma aïllada i reiterativa aquestes imatges. El primer pas consisteix a determinar quina és la matriu, la imatge que va captar el fotògraf o la més propera a aquesta, per posteriorment identificar totes les còpies i reproduccions que se’n deriven. Per això, es recomana iniciar la catalogació amb l’anàlisi dels negatius

La proposta metodològica d’intervenció comprèn els passos següents:

1. Anàlisi dels negatius per identificar la matriu.

2. Assignar un registre únic i correlatiu als negatius i fer-ne una descripció completa.

3. Anàlisi dels positius.

4. Assignar registre únic i correlatiu, ja que es tracta de documents únics amb valor propi.

5. Identificar les relacions que s’estableixen amb la matriu i entre les diferents imatges (intentem determinar si són còpies, duplicats, contactes, etc.).

6. Identificar totes les còpies i reproduccions sortides d’una mateixa matriu. Una opció és assignar-los un identificador que les agrupi.

7. Fer la descripció dels positius, que es limitarà als elements referents a l’objecte físic, ja que la descripció de la imatge visual és la mateixa que en el negatiu.

8. Valorar la possibilitat d’eliminar aquelles còpies que no presenten interès per al centre, com ara les còpies de consulta, còpies de baixa qualitat, còpies per publicacions, etc.

5.4.3. Exemples

Exemple 1

EM0680.6. Ferran Forns Navarro

FN1303. Ferran Forns Navarro

Descripció dels materials

Reportatge fotogràfic fet per un fotògraf amateur. Es compon de dotze fotografies en negatiu 6x6, de les quals el mateix fotògraf va fer una selecció, que va positivar en paper per contacte en format 6x9. Els negatius arriben a l’arxiu dins un sobre on s’identifica el tema i la data. Els positius arriben dins àlbums on també estan identificats i datats.

El material a intervenir és:

- 12 negatius, plàstic, 6x6

- 6 positius, paper, 6x9

Fases de la intervenció

1. Iniciar l’anàlisi pels negatius.

2. Assignar un registre únic i correlatiu als negatius.

3. Fer una descripció completa, tant de l’objecte físic com la de la imatge visual.

4. Analitzar els positius.

5. Assignar-los un registre únic i correlatiu.

6. Identificar la relació que s’estableix entre les còpies i els negatius, relacionant totes les còpies que surten d’una mateixa matriu. En aquest cas, les còpies de l’àlbum són una selecció i no corresponen al total de negatius que formen el reportatge.

7. Fer la descripció física de les còpies, tenint en compte que comparteixen amb els negatius la descripció de la imatge visual.

Exemple 2

569756. Josep Buil Mayral

BM0354_2.1. Josep Buil Mayral

BM0354_2.2. Josep Buil Mayral

Descripció dels materials

Es tracta d’un reportatge de quinze negatius de 120 mm en suport plàstic a partir dels quals el fotògraf va obtenir una trentena de còpies en diferents formats. La varietat de còpies conservades ens permet resseguir el treball del fotògraf al laboratori: contactes amb anotacions, reenquadraments, positivats amb diferents exposicions i ampliacions en format gran. No és un cas excepcional dins el fons del fotògraf, molt experimentat en el treball de laboratori, que acostuma a treballar amb diferents formats i acabats d’acord amb la finalitat que busca.

Tot indica que el reportatge es va fer per presentar al Concurso del Lago de Bañolas a finals dels anys seixanta, fet que explicaria la varietat de còpies conservades. Algunes d’aquestes imatges van ser publicades posteriorment a la guia turística de Girona que l’editorial Everest va publicar l’any 1973.

El material a intervenir és:

- 15 negatius, plàstic 120 mm

- 28 positius paper en diferents formats, corresponents a les còpies de treball (8-6x8, 3-7x10, 10-10x15, 1-12x15.5, 1-12.3x24, 2-10x15, 3-18x24).

- 3 positius en paper en format gran corresponents a les còpies de concurs (1-18x40, 1-27x40, 3-20x30).

Fases de la intervenció

1. Iniciar l’anàlisi pels negatius.

2. Assignar un registre únic i correlatiu als negatius.

3. Fer una descripció completa, tant de l’objecte físic com la de la imatge visual.

4. Analitzar els positius.

5. Assignar-los un registre únic i correlatiu.

6. Identificar la relació que s’estableix entre les còpies i els negatius, relacionant totes les còpies que surten d’una mateixa matriu. En aquest cas, el treball del fotògraf es fa a partir d’una selecció d’imatges, per tant no hi ha una correspondència total entre positius i negatius. Alguns negatius no tenen còpies, d’altres en tenen més d’una en diferents formats i acabats.

7. Fer la descripció física de les còpies, tenint en compte que comparteixen amb els negatius la descripció de la imatge visual.

8. Pel que fa al material publicat, es pot fer constar la informació al camp corresponent al currículum de la imatge.

Exemple 3

569739. Josep Buil Mayral

065829. Josep Buil Mayral

Revista Usted, núm 11. Octubre de 1962

Descripció dels materials

Fons d’un fotògraf amateur que posteriorment es professionalitza. Es tracta d’un reportatge de trenta-sis negatius en 135 mm sobre les inundacions de Girona de l’any 1962. En el fons es conserven tant els negatius com les diferents còpies en paper d’aquest reportatge. L’excepcionalitat dels fets i la qualitat de les imatges va despertar l’interès de la revista Usted, que les va publicar al núm. 11, l’octubre de 1962. Posteriorment, l’editor gironí F. Morente va incloure algunes d’aquestes imatges en una edició de postals sobre diferents temes de la ciutat de Girona que va fer als anys setanta dins la sèrie «Inundacions», juntament amb imatges d’altres fotògrafs gironins.

El material a intervenir és:

- 36 negatius, plàstic 135 mm.

- positius, paper (5-8.5x14.5, 1-13x18, 1-18x24)

- postals 9x14 conservades en altres fons.

Fases de la intervenció

1. Iniciar l’anàlisi pels negatius.

2. Assignar un registre únic i correlatiu als negatius.

3. Fer una descripció completa, tant de l’objecte físic com la de la imatge visual.

4. Analitzar els positius.

5. Assignar-los un registre únic i correlatiu.

6. Identificar la relació que s’estableix entre les còpies i els negatius, relacionant totes les còpies que surten d’una mateixa matriu. En aquest cas, el positivat es fa a partir d’una selecció d’imatges, per tant no hi ha una correspondència total entre positius i negatius.

7. Fer la descripció física de les còpies, tenint en compte que comparteixen amb els negatius la descripció de la imatge visual.

8. Relacionar els negatius amb les postals editades que es conserven en altres fons.

Exemple 4

341932. Joan Llinàs Badosa

342243. Joan Llinàs Badosa

073486. Joan Llinàs Badosa

101557. Joan Llinàs Badosa

Descripció dels materials

Fons d’una impremta de la ciutat que va editar postals a partir de fotografies originals de diferents fotògrafs professionals. El cas d’estudi és una imatge d’un d’aquests fotògrafs professionals, Joan Llinàs Badosa, de la qual l’arxiu conserva còpies en diferents fons i col·leccions.

El material a tractar és:

- 1 negatiu plàstic 9x14.

- 1 postal 9x14 editada per la Impremta Franquet en la sèrie de tipografia negra impresa amb la tècnica de la col·lotípia.

- En altres fons:

- 1 còpia en positiu format 12x17 muntada sobre suport secundari de cartró.

- 1 postal 9x14 amb tipografia vermella i impresa en color amb la tècnica del litocrom.

Fases de la intervenció

1. Iniciar l’anàlisi pels negatius.

2. Assignar un registre únic i correlatiu als negatius i fer-ne una descripció completa, tant de l’objecte físic com la de la imatge visual.

3. Analitzar els positius que es troben en el mateix fons.

4. Assignar-los un registre únic i correlatiu.

5. Identificar la relació que s’estableix entre les còpies i les matrius corresponents, relacionant totes les còpies que surten d’una mateixa matriu. En aquest cas, la postal és una còpia del negatiu plàstic.

6. Analitzar les còpies conservades en altres fons.

7. Assignar-los un registre únic i correlatiu.

8. Identificar la relació que s’estableix entre les còpies i la matriu corresponent, relacionant totes les còpies que surten d’una mateixa matriu. En aquest cas, s’identifiquen dues imatges que es corresponen amb el contingut original del negatiu: un positiu sobre suport secundari de cartró i una postal en color amb tipografia vermella. Per època, podem deduir que el positiu correspon a una còpia per contacte feta a partir d’un negatiu de 13x18, que no es troba al fons i que tot indica que no s’ha conservat. Una anàlisi més detallada revela que, malgrat la coincidència en el contingut iconogràfic, aquesta còpia presenta una imatge més àmplia que la del negatiu plàstic que es conserva al fons de la impremta i, per tant, no prové del mateix negatiu. Hem de concloure, doncs, que el negatiu plàstic conservat es un internegatiu que prové del negatiu original i, per tant, el considerarem la matriu.

9. Fer la descripció física de les còpies, tenint en compte que comparteixen amb els negatiu la descripció de la imatge visual.

5.5. DESCRIPCIÓ DETALLADA DE DOCUMENTS AUDIOVISUALS

Un document audiovisual representa una parcel·la de la realitat que transcorre i evoluciona en el temps. Així doncs, en moltes ocasions, per descriure de forma eficient un document audiovisual hem de prendre el temps com a referència, i això es fa normalment aprofitant els dispositius de control de temps dels reproductors i s’expressa en hores minuts i segons (hh:mm:ss). En aquests casos, la descripció es realitza seqüencialment anotant davant de cada frase o paràgraf el codi de temps que ens indica on comença i on acaba cadascuna de les informacions que conté el document. D’aquesta manera el contingut audiovisual es fragmenta de forma artificial per facilitar-ne la comprensió i localització, i es generen petites unitats d’informació separades que en permeten la recuperació posterior.

Cada frase o paràgraf precedits pel codi de temps corresponen a una unitat d’informació que, a més, pot correspondre a un pla (moviment continuat de càmera), a una seqüència (unitat narrativa diferenciada per espai o temps) o a un conjunt de plans o seqüències a l’entorn d’una mateixa idea. En el cas del vídeo analògic, el codi de temps s’obté a partir del comptador del magnetoscopi, mentre que en el vídeo digital s’obté del programari reproductor. En la majoria dels casos, la descripció es fa a partir de la còpia digital.

L’ús de sistemes de gestió d’objectes digitals com els MAM (Media Asset Management) permet aplicar eines per a la segmentació més o menys automatitzada del vídeo. En alguns casos, el catalogador marca el punt d’inici i final del segment que vol descriure (TC in i TC out), i realitza la descripció de cadascun dels segments per separat, els quals generen les seves pròpies metadades. En altres casos, s’apliquen eines per a la segmentació automàtica de vídeo que no tenen en compte el contingut semàntic, sinó aspectes tècnics com la detecció de canvis de pla a partir dels histogrames de color o els vectors de moviment. Com a resultat d’això, el vídeo digital es divideix en diverses peces o clips de vídeo que es poden visualitzar conjuntament en forma de resum o storyboard a partir d’imatges clau o keyframes. Així doncs, cada segment de vídeo es converteix en una unitat d’informació que pot ser recuperada d’una forma ràpida i eficient. La velocitat en la recuperació de la informació pot ser un requeriment imprescindible per a una televisió, però pot no ser-ho tant per a un arxiu històric, de manera que cada institució ha de valorar la conveniència d’invertir recursos, sovint elevats, en l’adquisició d’aquest tipus de programari.

Una pràctica habitual en els arxius de televisió és utilitzar abreviatures davant de cada paràgraf de descripció per indicar l’angle de càmera (picat, contrapicat, zenital...), el tipus de pla (pla general, primer pla, pla detall...), els efectes i moviments de càmera (panoràmica, zoom in, tràveling...) les condicions espacials o ambientals (interior, nit...) o els elements sonors (declaracions, so ambient...). En l’àmbit patrimonial no utilitzem aquestes abreviatures, sinó que fem servir el llenguatge natural per descriure, en la mesura del possible, les característiques de les imatges.

Amb abreviatures:

- 00:00:56 PG Claustre de la Catedral.

- 00:01:20 PD Relleus dels capitells.

Sense abreviatures:

- 00:00:56 Vistes del claustre de la Catedral.

- 00:01:20 Detalls dels relleus dels capitells.

La descripció detallada no ha de ser igual per a cada tipologia documental. Els paràgrafs de descripció precedits pel codi de temps poden correspondre a unitats d’informació d’abast i durades molt diferents. En aquesta guia proposem alguns exemples metodològics per a la descripció detallada dels distints productes, gèneres o formats televisius:

5.5.1. Entrevista

És aquell format televisiu en què un convidat (persona entrevistada) respon a una sèrie de preguntes formulades per un presentador/a (entrevistador/a) entorn de qualsevol esdeveniment relacionat amb la seva persona.

Per a la descripció d’una entrevista sovint és suficient amb el resum, però en determinades ocasions s’insereixen altres elements que cal identificar mitjançant una descripció detallada amb el codi de temps.

Exemples:

Títol: La ciutat dels llibres (22/11/2004)

Resum: Lídia Penelo entrevista Narcís Comadira (artista i escriptor) sobre la seva obra literària.

Descripció detallada:

00:00:24 Presentació a càrrec de Lídia Penelo.

00:00:59 Fotografies de Narcís Comadira en diferents moments de la seva vida.

00:01:26 Lídia Penelo entrevista Narcís Comadira (artista i escriptor) sobre la seva obra literària.

00:28:25 Al final de l’entrevista, al convidat se li demana que triï un indret que li agrada especialment o amb el qual s’identifica i se n’emeten imatges: Capella del cementiri de Girona.

En ocasions, els inserts s’intercalen a l’entrevista i serveixen per il·lustrar allò de què es parla. En aquests casos, podem optar per indicar amb el codi de temps només el punt on es troben les imatges inserides o qualsevol altre element que es vulgui recuperar:

Exemples:

Títol: El carril (24/06/2005)

Resum: Francesc S. Carcassés entrevista Joan, Nito, Figueras (músic).

Descripció detallada:

S’intercalen a l’entrevista imatges del músic tocant el piano i altres imatges d’arxiu.

00:08:02 Nito Figueras toca al piano el tema Bésame mucho.

00:12:43 Imatges d’arxiu de la cantant Nina acompanyada al piano per Nito Figueras.

00:15:46 Nito Figueras toca al piano un tema de Steve Wonder.

00:17:24 Imatges d’arxiu de Nito Figueras enregistrant un disc amb la seva orquestra.

00:21:22 Nito Figueras toca al piano un tema de Billy Joel.

00:25:36 Imatges d’arxiu d’un concert de Nito Figueras amb la Impuls Big Band.

00:27:54 Imatges d’arxiu de Nito Figueras acompanyant al piano a la representant d’Andorra a Eurovisió.

00:29:20 Nito Figueras toca al piano el tema Georgia on my Mind, de Ray Charles.

00:38:05 Nito Figueres toca al piano el tema Meravellós problema.

En ocasions, un mateix programa conté diverses entrevistes vinculades a un mateix tema.

Exemples:

Títol: Eleccions municipals 2003 (19/05/2003)

Resum: Entrevistes als caps de llista que concorren a les eleccions municipals de 2003 a diferents poblacions de les comarques gironines.

Descripció detallada:

00:00:15 Entrevista a Josep Turbau (cap de llista del PSC a Sarrià de Ter).

00:13:25 Entrevista a Josep Manel Bassols (cap de llista de CiU a Anglès).

00:27:30 Entrevista a Joan Olòriz (cap de llista d’ICV a Girona).

Títol: Món sanitari (15/06/2000)

Resum: Entrevista als doctors Santiago Albors i Ramon Valls de l’Hospital de Palamós sobre la cirurgia per artroscòpia.

Descripció detallada:

00:00:33 Entrevista al doctor Santiago Albors sobre el servei de traumatologia de l’Hospital de Palamós, realitzada al mateix hospital.

00:08:52 Imatges d’una intervenció per artroscòpia en un genoll. Preparació al quiròfan i aplicació de l’anestèsia.

00:14:12 Entrevista al doctor Ramon Valls (reumatòleg) sobre l’artroscòpia reumatològica, realitzada al mateix hospital.

5.5.2. Debats, tertúlies, col·loquis

Sota aquesta denominació agrupem aquells formats televisius que consisteixen en un diàleg o conversa entre diverses persones sobre una qüestió que el conductor o moderador del programa exposa als convidats.

Per a la descripció d’aquests tipus de programes sovint és suficient amb el resum però, en determinades ocasions, s’insereixen altres elements que cal identificar mitjançant una descripció detallada amb el codi de temps.

Exemples:

Títol: Digui la seva (18/03/1991)

Resum: Debat sobre la influència del comerç de les grans superfícies sobre el comerç tradicional.

Convidats: Josep Maria Ginès i Pous (president de la Comissió de Comerç Interior de les Cambres de Comerç de Catalunya), Max Marcó i Riera (president de la cadena de supermercats Maxim Maxor), Santi Niell i Bofill (president de la Federació de Comerciants del Gironès) i Jaume Busquets i Saló (vocal del Gremi d’Estanquers de les Comarques Gironines).

Presenten i moderen: Àlex Masó i Cinta Vallespín.

Descripció detallada:

00:00:03 Presentació del programa.

00:00:55 Careta d’entrada.

00:01:30 Presentació dels convidats.

00:02:37 Breu reportatge sobre la implantació de les grans superfícies comercials a Girona. Imatges del centre comercial Hipercor, el supermercat Maxim, la botiga Casa Bové, el riu Onyar i el pont de les Peixateries Velles. Declaracions de propietàries de petits comerços. Imatges d’aparadors i botigues a la Rambla de la Llibertat i al carrer Santa Clara.

00:06:40 Debat amb els convidats.

En ocasions, els inserts s’intercalen al programa i serveixen per il·lustrar allò de què es parla. En aquests casos podem optar per indicar amb el codi de temps només el punt on es troben les imatges inserides o anotar, mitjançant el codi de temps, cada canvi d’escenari o espai:

Exemples:

Títol: Parlem-ne (26/11/1998)

Resum: Tertúlia sobre la pastilla anomenada Viagra per tractar la disfunció erèctil amb els convidats: Joaquim Sarquella (andròleg de la Fundació Puigvert), Anna Pujolràs (psicòloga clínica) i Ramon Piera de Ciurana (president del Col·legi de Farmacèutics de Girona).

Presenta i modera: Josep Maria Pascual.

Descripció detallada:

00:00:17 Presentació del programa i dels convidats.

00:16:04 Un farmacèutic de la farmàcia Caldelas de Girona mostra la Viagra i explica com es pot comprar. Josep Maria Pascual pregunta als clients de la farmàcia sobre la Viagra.

00:20:15 Tertúlia amb els convidats.

00:26:04 Publicitat.

00:31:32 Tertúlia amb els convidats.

00:46:47 Dues clientes de la perruqueria Arnau Palou de Girona responen a les preguntes del presentador sobre la Viagra.

00:47:44 Tertúlia amb els convidats.

00:53:38 Publicitat.

00:54:30 Tertúlia amb els convidats.

01:11:25 Alguns clients de les terrasses de la Rambla de la Llibertat responen a preguntes del presentador sobre la Viagra.

01:12:50 Tertúlia amb els convidats.

5.5.3. Concurs

És un tipus de programa d’entreteniment en el qual s’estableix un joc de competència d’habilitats entre persones o equips en què el guanyador o guanyadors obtenen un premi.

Sovint aquest tipus de programes presenten una estructura invariable i repetitiva i pocs elements destacables, per la qual cosa la descripció amb el resum resulta suficient. En altres ocasions, però, poden existir altres elements com la presència de convidats que són entrevistats, actuacions humorístiques o musicals, etc. En aquests casos serà necessària una descripció detallada.

Exemples:

Títol: 6 en roda (06/07/1990)

Resum: Concurs telefònic en el qual els concursants han de triar un número en un panell per optar a un premi. El concurs compta amb la participació de convidats que són entrevistats.

Presenten Paco Baso i Carme Alcalà.

Descripció detallada:

00:00:40 Presentació del programa.

00:03:30 Entrevista a Gerard Quintana i Cuco Lisicic, membres del grup Sopa de Cabra.

00:26:45 Gerard Quintana i Cuco Lisicic llancen dards a una diana per a decidir els números d’un sorteig.

00:33:30 Actuació humorística d’en Cirili.

00:38:30 Els concursants que participen a través del telèfon trien un número per guanyar un premi.

En ocasions, la descripció detallada pot prendre com a referència les seccions o el nom de les proves en què es divideix el programa.

Exemples:

Títol: Can 60 (07/05/1990)

Resum: Concurs en el qual dos concursants competeixen entre ells i han de superar diversos jocs, alguns dels quals consisteixen en trucades telefòniques.

Descripció detallada:

00:01:00 Presentació del programa i dels concursants, que són l’actriu Amparo Moreno i el seu marit Guillermo Benito.

00:09:30 Els concursants brinden amb els presentadors per la realització del primer programa.

00:11:40 El presentador Zan Gregori manté una conversa telefònica amb Josep Arnau (president de la Diputació de Girona).

00:13:30 Els presentadors expliquen als telespectadors què han de fer per participar en el programa.

00:17:16 Contacte 1: els concursants han de fer una trucada telefònica i mantenir una conversa amb la persona que contesti.

00:26:12 Doble o meitat: els concursants tenen la possibilitat de doblar els punts si responen correctament una pregunta.

00:34:25 Qui són?: els concursants han d’esbrinar qui són els personatges que es mostren en diverses fotografies.

00:43:02 Doble o meitat: els concursants tenen la possibilitat de doblar els punts si responen correctament una pregunta.

00:44:35 Contacte 2: els concursants han de parlar amb una persona per telèfon i aconseguir que responguin les seves preguntes.

00:53:45 Doble o meitat: els concursants tenen la possibilitat de doblar els punts si responen correctament una pregunta.

00:58:38 Imatges dels premis que es sortegen en el concurs.

01:00:04 L’hostessa Viola balla i canta en playback i els concursants han de respondre a una pregunta relacionada amb la seva actuació.

01:04:50 Pausa publicitària.

01:11:10 El Nimformatiu: Informatiu d’humor presentat per Àngela Llaona que interpreta el personatge de Madame Roulos.

01:14:15 Els concursants han de respondre una pregunta relacionada amb el contingut del Nimformatiu.

01:22:20 Contacte 3: els concursants han de fer una trucada telefònica i fer una declaració d’amor a la persona que contesti.

01:34:45 Els concursants reben els premis corresponents i els presentadors acomiaden el programa.

5.5.4. Informatius generals

Són programes televisius amb una funció informativa que s’emeten periòdicament, generalment cada dia, i que alternen la presentació de les notícies al plató amb l’edició de breus reportatges que il·lustren cadascuna de les notícies.

A causa de la gran quantitat d’informació que contenen i per la seva estructura mateix, en forma de notícies sobre temes diversos, no és possible descriure’n el contingut amb el resum, sinó que cal fer-ho a partir de la descripció detallada.

El model de descripció que proposem es basa en la descripció de cadascuna de les notícies per separat precedida pel codi de temps. La descripció ha de tenir en compte el tema de la notícia, el lloc on es produeix, el context temporal, les persones físiques i jurídiques que hi intervenen i qualsevol altra informació que sigui rellevant de cares a la posterior recuperació. Les declaracions de persones poden anar precedides per algun tipus d’abreviatura (DCL. DECLA.). En el model que proposem, ometem l’abreviatura i escrivim el nom de la persona després d’un punt i seguit.

Exemples:

Títol: Canal 1 notícies (13/11/2000)

Resum: Informatius diaris.

Descripció detallada:

00:00:10 Representants de CCOO i UGT s’han manifestat davant la Subdelegació de Govern de Girona per denunciar la pèrdua de capacitat adquisitiva dels salaris dels treballadors de l’Administració. Xavier Lao (CCOO).

00:03:02 Els grups de l’oposició a l’Ajuntament de Salt demanen que s’investigui el presumpte desviament de fons de la regidoria d’Esports.

00:05:47 Una quarantena de persones s’han concentrat davant de l’abocador de Cruïlles per aturar el pas dels camions que hi aboquen els residus.

00:09:02 ICV denunciarà al Parlament Europeu el projecte de construcció de la carretera Vic-Olot pel túnel de Bracons perquè incompleix les normatives europees de protecció mediambiental. Joan Boada (diputat d’ICV).

00:10:32 L’atur a la demarcació de Girona es va reduir durant el darrer trimestre segons l’Enquesta de Població Activa.

00:12:51 Sarrià de Ter acollirà les 1s Jornades de Divulgació dels Plans d’Acció Local per la Sostenibilitat. Montserrat Turró (diputada de Medi Ambient de la Diputació de Girona). Josep Turbau (alcalde de Sarrià de Ter).

00:15:33 L’Associació MIFAS ha presentat una campanya de sensibilització per als conductors a l’entorn del respecte dels guals i de les places d’estacionament reservades a minusvàlids. Pere Tubert (president de MIFAS).

00:18:34 Lluís Anton Baulenas va guanyar ahir el 33è Premi de Novel·la Prudenci Bertrana que forma part dels Premis Literaris de Girona. El premi Carles Rahola d’assaig va anar a parar a l’historiador Jaume Sobrequés. Joan Hernández va guanyar el Ramon Muntaner de literatura juvenil i el Miquel de Palol de poesia va quedar desert. Lluís Anton Baulenas (guanyador del premi Prudenci Bertrana de novel·la).

00:21:20 El pianista coreà Hue-Am Park va guanyar el premi Xavier Montsalvatge d’interpretació musical.

00:23:44 El Casademont Girona va perdre ahir contra el Breogan de Lugo.

00:25:46 El Girona FC va empatar ahir contra el Guíxols.

5.5.5. Informatius temàtics

Són programes televisius amb una funció informativa que s’emeten periòdicament per informar de l’actualitat d’un determinat sector o activitat, i que alternen la presentació de les notícies al plató amb l’edició de breus reportatges que il·lustren cadascuna de les notícies.

Els informatius temàtics, com els informatius generals, requeriran també una descripció detallada que tingui en compte els mateixos elements (el tema de la notícia, el lloc on es produeix, el context temporal, les persones físiques i jurídiques que intervenen i qualsevol altra informació que sigui rellevant de cares a la seva posterior recuperació).

Exemples:

Títol: Temporada Alta (13/10/2004)

Resum: Informació sobre l’actualitat del Festival Temporada Alta.

Descripció detallada:

00:00:59 Presentació a càrrec de Noemí Domingo.

00:02:15 Dissabte es va veure al teatre de Sant Domènec l’espectacle Argentina de la cantant Julia Migenes. Julia Migenes.

00:04:33 Diumenge va actuar al teatre de Sant Domènec la cantant i actriu Leonor Watling amb el seu grup, Marlango.

00:06:16 La directora Elena Pimenta al capdavant de la companyia Ur Teatro va presentar dimarts a Girona La Tempesta de Shakespeare.

00:08:08 Aquest cap de setmana es podrà veure l’obra Mi suicidio de Henry Rorda a càrrec de Mario Gas.

00:09:47 Lectura dramatitzada de l’obra Sota el bosc lacti de Dylan Thomas. Cristina Cervià (directora i intèrpret).

00:13:57 La bailaora Eva Yerbabuena presenta aquest cap de setmana al teatre de Sant Domènec el seu espectacle A cuatro voces. Eva Yerbabuena participarà en una taula rodona juntament amb la coreògrafa Maria Muñoz.

00:17:10 Agenda.

5.5.6. Magazín

Es tracta d’un format televisiu de caràcter lúdic que incorpora diverses tipologies de programa: entrevistes, concursos, reportatges, etc.

Per la seva estructura narrativa no és possible descriure’n el contingut només amb el resum, sinó que cal fer-ho també amb la descripció detallada. Aquest tipus de programes sovint s’estructuren en diferents seccions que es repeteixen en cadascun dels capítols d’una mateixa temporada. Podem aprofitar aquesta divisió en seccions per a descriure els continguts.

Exemples:

Títol: Té de tot (01/12/2014)

Resum: Magazine diari amb entrevistes i reportatges relacionats amb l’actualitat de les comarques de Girona.

Descripció detallada:

00:00:00 Presentació i sumari a càrrec de Rosó Feliu.

00:03:24 Previsió meteorològica. Informació gràfica.

00:05:02 Repàs de les portades dels diaris.

00:07:55 Connexió telefònica amb Jordi Rodríguez, de Ràdio Palamós.

00:10:23 Connexió amb Oriol Mas, de la redacció dels Informatius de Televisió de Girona, per fer un avanç de l’informatiu del migdia.

00:15:27 Entrevista a Xavier Nicolazzi, president de la nova associació de comerciants Zona U.

00:26:57 Reportatge sobre la col·lecció de mapes de Pere Julià, amb motiu de l’exposició a Granollers «Terra i guerra. El Vallès 1705-1714», que acull part de la col·lecció.

00:32:25 El Personatge. Entrevista a Aletxu Echeverría, emprenedor i inversor de companyies d’oci interactiu, per parlar de Boletus, una aplicació per a mòbils en la qual els comerços poden fer ofertes.

00:46:11 Saber viure. Entrevista a Míriam Pascual, terapeuta emocional, per parlar de la por.

01:01:30 Tal dia com avui... Efemèrides.

5.5.7. Reportatges i documentals

Són aquells productes televisius (també cinematogràfics), que tracten sobre algun tema o aspecte de la realitat amb una funció expositiva, informativa, cultural o didàctica.

La important càrrega informativa d’aquests tipus de productes requereixen una descripció detallada dels continguts. En la descripció detallada recollirem tota aquella informació que ens arribi a través de les imatges i els sons que considerem rellevants per a la cerca i recuperació de la informació.

Exemples:

Títol: Flors i art (01/01/1990)

Resum: Reportatge de la 30a edició de l’exposició de flors de Girona (actualment Girona Temps de Flors) a l’interior de l’església de Sant Domènec.

Descripció detallada:

00:00:24 Careta d’entrada.

00:01:09 Vistes de l’església de Sant Domènec.

00:01:23 Gent treballant en una instal·lació floral a la plaça de Sant Domènec.

00:01:42 Detalls de la porta de l’església i de la façana principal.

00:02:08 Detalls del sostre de l’església.

00:02:30 Obres de la instal·lació floral a la nau principal.

00:03:16 Entrevista a Emiko Morimura (professora d’art floral). Gent preparant la instal·lació floral a la nau de l’església.

00:04:09 Muntatge de l’exposició a l’interior de la nau.

00:05:12 Gegants de Girona al cor de l’església.

00:05:58 Muntatge amb flors i plantes al claustre de l’església de Sant Domènec. Detalls dels capitells del claustre.

00:07:58 Treballadors instal·lant els gegants i capgrossos al cor de l’església.

00:29:45 Muntatge de l’exposició. Imatges d’una font al centre de la nau.

00:29:45 Vistes dels entorns de l’església i de les muralles.

00:12:02 Instal·lació d’un carro de fusta als jardins posteriors a l’església.

00:12:42 Vistes generals de l’exposició a la nau central.

00:13:15 Dones escombrant el recinte. Maria Cobarsí i Josep Tarrés passegen pel claustre.

00:13:46 Declaracions de David Marca, senador, sobre el Barri Vell de Girona.

00:14:52 Inauguració de l’exposició. Autoritats i periodistes davant de l’església: Narcís Sans amb la seva càmera de vídeo, Narcís Carreras, Fèlix Bouso, Joan Saqués, David Marca, Joaquim Nadal, Eduard Cid i Rosa Labayen.

00:15:55 Discurs de David Marca.

00:18:13 Discurs de Joaquim Nadal (alcalde de Girona).

00:20:00 Vistes de la nau central de l’església amb l’exposició il·luminada. Detalls de plantes i flors i elements ornamentals.

00:29:45 Arribada de l’esposa del president de la Generalitat, Marta Ferrusola. L’acompanyen Xavier Soy (delegat de Govern de la Generalitat a Girona), Joan Saqués (coordinador dels serveis territorials de Cultura) i David Marca.

5.5.8. Imatges en brut o originals de rodatge

En aquest apartat no ens referim a cap gènere televisiu sinó a aquelles imatges enregistrades per la càmera que no han rebut encara cap tractament d’edició. És habitual que es conservin els bruts de càmera, fins i tot quan el programa ja ha estat editat i emès per antena, sobretot en aquells casos en què les imatges tenen un valor potencial per a la seva reutilització en altres productes.

En moltes ocasions, els continguts dels bruts de càmera tenen una estructura narrativa similar a la del producte televisiu del qual formaran part, amb la diferència que els plans són més llargs, no hi ha una transició neta entre els diferents plans i poden aparèixer moviments sobtats de càmera, zooms, desenfocaments o espais en negre que difícilment trobarem en un producte acabat. Pel que fa a les declaracions, acostumen a ser més llargues que el tall que se selecciona en el producte acabat.

Pel que fa a la descripció, com en els casos anteriors, recollirem aquells elements que considerem rellevants per a la cerca i recuperació de la informació.

L’exemple que mostrem a continuació correspon a la descripció d’una de les tres cintes enregistrades per a la realització d’un reportatge sobre la inauguració de l’Escola Universitària Politècnica de Catalunya a Girona.

Exemple:

Títol: [Inauguració de l’Escola Politècnica a Girona: 1]

Resum: Inauguració oficial del nou edifici de l’Escola Universitària Politècnica de Catalunya a Girona.

Descripció detallada:

00:00:04 El president de la Generalitat, Jordi Pujol, arriba a l’edifici de l’Escola Universitària Politècnica i saluda les autoritats locals.

00:00:38 Jordi Pujol, envoltat d’altres autoritats, es dirigeix cap a l’edifici de la Politècnica.

00:00:54 Jordi Pujol conversa amb Josep Arnau (director de l’Escola Politècnica).

00:01:20 Jordi Pujol conversa amb Carmina Virgili (secretària d’estat d’Universitats i Investigació). Jordi Pujol saluda a altres persones.

00:02:09 La comitiva entra a l’edifici de l’Escola Politècnica. Josep Arnau presenta Jordi Pujol als docents.

00:02:48 Jordi Pujol i Carmina Virgili conversen mentre caminen pel passadissos.

00:02:57 Jordi Pujol signa en el llibre d’honor.

00:04:26 Carmina Virgili signa en el llibre d’honor. Dempeus, al seu costat, hi ha Josep Arnau i Gabriel Ferraté (rector de la Universitat Politècnica de Catalunya).

00:04:52 Gabriel Ferraté signa en el llibre d’honor.

00:05:18 Josep Arnau obsequia Carmina Virgili amb un ram de flors.

00:05:34 Un altre home (personatge no identificat) signa en el llibre d’honor.

00:05:53 Les autoritats conversen al passadís.

00:05:59 La comitiva entra en una aula amb ordinadors.

00:06:36 La comitiva entra a un despatx amb un televisor. Els assistents a l’acte miren un audiovisual al televisor.

00:07:31 Josep Arnau mostra uns plafons amb papers penjats sobre la història de la creació de la Universitat.

00:08:40 La comitiva visita la biblioteca.

00:09:50 La comitiva visita un laboratori i una de les aules.

00:10:54 Les autoritats s’asseuen a la tribuna en una sala d’actes. Imatges del públic assegut a la sala.

00:11:05 Discurs del president de la Generalitat, Jordi Pujol.

00:11:48 Els alumnes de la primera promoció reben les seves titulacions.

00:14:59 Discurs d’Andreu Agustí (president del patronat de la Politècnica).

00:16:44 Els assistents a l’acte canten l’himne Gaudeamus igitur.

00:17:37 Discurs d’Andreu Agustí (president del patronat de la Politècnica).

5.6. PROGRAMES TELEVISIUS SERIATS

En capítols anteriors d’aquesta guia hem analitzat bona part dels gèneres televisius que existeixen pel que fa a la seva descripció arxivística. Aquests s’han anat gestant i configurant al llarg dels anys, a partir de la tradició i l’experiència acumulada per les cadenes de televisió i comptant també amb l’herència de la tradició radiofònica i altres mitjans de comunicació audiovisual. Deixant al marge la més que possible aparició de nous gèneres i formats en el futur, podem dir que les emissions de televisió s’organitzen en programes amb estructures narratives conegudes i fàcilment recognoscibles per l’espectador, de manera que aquest pot tenir una idea bastant clara del tipus de continguts que rebrà d’un determinat programa abans que s’emeti.

En moltes ocasions podem identificar un determinat gènere televisiu amb la periodicitat amb què s’emet. En aquest sentit, podem saber, per exemple, que els programes informatius s’emeten normalment a diari, mentre que els programes d’entreteniment tenen habitualment una periodicitat setmanal. En qualsevol cas, els programes de televisió s’identifiquen per un títol i uns continguts circumscrits a una temàtica acotada, que s’emeten al llarg d’un període de temps que pot abraçar una o vàries temporades, és a dir, mesos o anys.

Pel que fa a la descripció arxivística, la unitat documental correspon a l’espai televisiu emès en un dia concret a una hora determinada, i cadascuna d’aquestes unitats serà objecte d’un identificador o número de registre propi. No obstant això, cadascuna d’aquestes unitats ha d’estar relacionada jeràrquicament com a part d’una unitat més gran, que correspon a tots els productes televisius seriats que comparteixen el mateix títol i s’emeten durant una o diverses temporades.

Podem relacionar la fitxa descriptiva a nivell d’unitat (capítol) i la fitxa descriptiva a nivell de programa (sèrie) mitjançant codis o identificadors o a partir del camp Nivell de descripció.

Exemples:

Registre: 106418

Títol: Viles i pobles

Codi programa: 008 (Viles i pobles) (opcional)

Data d’emissió: 27/10/1998

Nivell de descripció: Unitat documental

Resum: Reportatge del municipi de Flaçà.

Descripció detallada:

00:00:28 Presentació del programa.

00:00:44 Vistes panoràmiques del municipi de Flaçà. Informació de la seva història. Camps de conreu. Nucli antic. Església (exterior i interior). Ferrocarril al seu pas per Flaçà. Estació del ferrocarril. Fotografies antigues.

00:02:25 Fàbrica de paper Torras Domènech. Colònia d’obrers i ermita de Sant Fermí.

00:02:45 Pagès amb un ramat d’ovelles. Gent als carrers i als parcs públics.

00:03:10 Fàbrica de paper Torras Domènech.

00:03:20 Vistes de carrers del municipi i de la Colònia.

00:03:35 Curs del riu Ter al seu pas pel terme municipal.

00:03:50 Carretera. Pas a nivell del tren.

00:04:43 Josep Perich (alcalde en funcions) destaca les virtuts del poble.

00:05:22 Vistes panoràmiques de Flaçà.

00:05:50 Josep Perich explica quins són els principals equipaments del poble.

00:08:54 Pavelló polivalent en construcció. Josep Perich explica quins són els projectes municipals en marxa.

00:11:42 Seu de l’Agrupació Recreativa Cultural (ARC). Vicenç Cara (pres. de l’assoc.) explica com és la gent de Flaçà. Vicenç Cara explica quines són les activitats de l’associació. Imatges de nens i gent jove participant en diverses activitats. Assaig dels grallers.

00:14:07 Secció de gent gran de l’Associació. Joan Daniel i Jaume Font (membres de la junta) expliquen quines són les activitats per a la gent gran.

00:15:53 Un home fent exercici en un parc.

00:16:00 Vistes del camp de futbol.

00:16:14 Joaquim Falgàs (membre de la junta del Club Esportiu Flaçà) parla de la història del club. Fotografies dels equips de futbol del club.

00:16:28 Portades de la revista La Llera del Ter. Francisco Gràcia (president de l’Associació de Propietaris i Caçadors de Celrà) explica quins són els objectius de l’associació.

00:18:20 Vistes de carrers de Flaçà. Fotografies antigues de Flaçà.

00:19:08 Recomanació dels punts d’interès de Flaçà: església parroquial, casa Balle, mas Galceran, capella de la Mare de Déu de l’Esperança, capella de Sant Fermí, fonts, casa Vinyals, piscina.

00:21:22 Informació de les principals activitats que tenen lloc a Flaçà. Imatges de programes de festes.

Registre: 998217

Títol: Viles i pobles

Codi programa: 008 (Viles i pobles) (opcional)

Any 1: 1998

Any 2: 2001

Nivell de descripció: Unitat documental composta

Resum: Sota el mateix títol, aquest programa ha tingut diferents formats en els distints períodes en que s’ha emès:

1998. Programa coproduït amb el Consell Comarcal del Gironès, que consisteix en reportatges dels municipis de la comarca del Gironès i de les diverses àrees del Consell Comarcal del Gironès.

2000-2001. El programa consta de dues parts: un reportatge sobre un municipi de les comarques gironines i una entrevista a l’alcalde del municipi. A la segona part s’obre la línia telefònica per tal que l’alcalde respongui les preguntes dels ciutadans. Presentat per Anna Nogué.

Si el programa seriat consta de capítols numerats i cadascun dels capítols té un títol propi, podem fer constar aquesta informació en camps separats o, alternativament, en el resum.

Exemples:

Registre: 565306

Títol: L’espiral de la història

Títol secundari: L’enllumenat públic i la plaça Marquès de Camps

Capítol: 3

Registre: 565306

Títol: L’espiral de la història

Resum: Capítol 3. L’enllumenat públic i la plaça Marquès de Camps.

Programa documental sobre la història de Girona que consta de dues parts: a la primera es repassa la història de l’arribada de l’enllumenat públic a la ciutat i a la segona, la història de la plaça Marquès de Camps.

5.7. CLASSIFICACIÓ

La idea de classificació en fons de documents en imatge ha anat més associada a una classificació temàtica que al que seria pròpiament una classificació arxivística, sigui funcional o orgànica. Si bé és cert que aquest tipus de classificació tenia certa utilitat en sistemes manuals, amb la irrupció de les tecnologies de la informació la indexació passava a assumir per complet aquesta funció, la qual cosa en limitava la importància.

Si obviem la classificació temàtica, podem plantejar una nova visió per a la lectura de conjunts, encara més si tenim en compte la necessitat de descripcions multinivell que passen, lògicament, per l’existència prèvia d’un quadre de classificació. Ara bé, les bases teòriques existents per a la realització d’aquestes tasques són més aviat escasses. En definitiva, es tracta d’aplicar els principis establerts en arxivística, encara que la resolució final requereix d’una visió més especialitzada d’acord amb la naturalesa dels fons en qüestió.

5.7.1. Classificació funcional

La planificació de la intervenció en un fons fotogràfic i audiovisual passa necessàriament per l’existència prèvia d’un quadre de classificació, una eina imprescindible per afrontar els treballs de catalogació sobre els grans volums d’imatges que conformen sovint aquests fons. La classificació arxivística aporta sobretot la dimensió del context, dotant de major objectivitat interpretativa la semàntica de la imatge visual. Per això, hem d’entendre que la valoració, l’anàlisi, la lectura i la interpretació dels fons que procedeixin dels arxius tindran aquest plus informatiu, el del context de producció.

M. Roberge defineix el quadre de classificació com una «estructura jeràrquica i lògica que reflecteix les funcions i activitats d’una organització, funcions que generen la creació o recepció de documents». Per tant, en el quadre de classificació es reconeixen les funcions del productor, que queden reflectides en la creació d’un treball seriat. Aquesta situació pot donar-se en un entorn organitzat, com és el cas d’una administració, amb obligacions legals i administratives que orientin la producció documental al servei de la comunitat. Però pensar en els fons fotogràfics i cinematogràfics en base a aquests paràmetres sembla arriscat, sobretot tenint en compte la casuística dels productors i les diferents motivacions i necessitats que van alimentar l’arxiu  al servei dels seus treballs. Per arribar a la identificació d’un treball seriat que expliqui l’activitat d’un creador concret, cal conèixer bé l’autor o el productor i comptar amb documentació textual de suport. Sense aquestes condicions, és difícil crear una classificació que expliqui realment l’activitat del professional i, més encara, fer-ho amb un nivell de precisió acceptable. No obstant això, s’han de plantejar els treballs a partir de la classificació funcional i no és recomanable buscar alternatives, malgrat que es podria acceptar una classificació temàtica quan no és possible la classificació funcional o en el cas de les col·leccions de fotografia.

Pel que fa als fons dels fotògrafs, es poden establir unes agrupacions generals que col·laborin a la categorització. D’entrada, es poden diferenciar els fotògrafs aficionats dels professionals, que poden ser treballadors contractats, treballadors independents o empresaris. I probablement, al llarg de la seva carrera poden prestar diferents serveis: retrat d’estudi, retrat ambulant, moda, publicitat, art, fotoperiodisme, documentalisme, reportatge social, reportatge institucional, peritatge, etc. En el cas dels fotògrafs empresaris, poden comptar, per exemple, amb una galeria pròpia per als retrats d’estudi, amb una editorial per a la publicació de postals o amb un arxiu per subministrar imatges fotogràfiques, circumstància més excepcional. Tenint en compte que un professional pot treballar en àmbits d’especialització molt diversos, que de vegades hi ha un treball addicional com a aficionat, que molts d’ells compten també amb material de col·lecció i que no és gens excepcional que els treballs no estiguin signats, la dificultat per crear un món ordenat pot arribar a ser, de vegades, gairebé insuperable. Per això és important tractar cada fons de manera individual, partint d’esquemes preestablerts però adaptables a les necessitats de classificació de cada conjunt.

Pel que fa als fons cinematogràfics i videogràfics, cal diferenciar aquells que han estat generats col·lectivament en el si de grans organitzacions empresarials dedicades a la producció audiovisual, d’aquells que han estat creats individualment per petits empresaris, amateurs o afeccionats a la creació audiovisual. En els primers casos, és necessari una anàlisi de l’estructura i dels fluxos de treball de l’organització per conèixer com han estat generats els documents. En la indústria cinematogràfica, per exemple, una pel·lícula és el resultat de la intervenció de molts professionals en diferents moments de la seva creació: càmeres, guionistes, directors de fotografia, intèrprets, muntadors, dissenyadors, etc. Les empreses televisives s’organitzen en distintes àrees per als diferents tipus de programes (informatius, entreteniment, esports, publicitat, etc.), tenen professionals especialitzats i sistematitzen molts dels processos productius per tal de millorar-ne l’eficàcia (captura, ingesta, edició, emissió, documentació, etc.). En aquests casos, el quadre de classificació ha de reflectir l’estructura i les funcions de l’organització. Pel que fa als fons creats individualment, hem de situar la creació dels documents en el marc de les activitats de l’autor, ja siguin activitats empresarials, com poden ser els reportatges de casaments o publicitaris, o activitats de lleure, com els viatges o les excursions.

5.7.2. Cas d’estudi d’un fons fotogràfic i audiovisual

Per entendre millor el concepte de la classificació funcional, s’analitza a continuació un cas d’estudi. Es tracta del fons d’un professional de la imatge que a principis dels anys quaranta va obrir una galeria fotogràfica en una ciutat de províncies. A causa dels seus privilegiats contactes amb la classe dominant local, es va veure beneficiat pels encàrrecs de reportatges que contractaven les institucions i així va treballar esporàdicament per a l’Ajuntament i la Diputació Provincial. A més, el diari local es va interessar també pels seus serveis i va ser un col·laborador independent habitual. L’expansió del negoci va ser tal que contractava diversos fotògrafs per a diferents treballs, inclosos els reportatges de noces, batejos i comunions, ja que la seva privilegiada posició social li aportava treballs de tota mena. Encàrrecs que també procedien de l’empresa privada, com demostren els seus treballs científics en documentar gràficament determinades malalties; els seus treballs publicitaris i els seus treballs de peritatge, resultat de la col·laboració amb empreses asseguradores. A més, la seva afició pel submarinisme el va impulsar a realitzar fotografies subaquàtiques, treballs que es van convertir en el senyal d’identitat més significatiu del fotògraf, més enllà del que era pròpiament el negoci.

Paral·lelament, a mitjans dels anys quaranta, va començar la seva tasca com a realitzador cinematogràfic, gràcies principalment als encàrrecs rebuts per part de la Diputació per a la promoció turística de la província, però també per part del sector privat, sobretot amb finalitats publicitàries, que es van concretar en diversos reportatges sobre les fàbriques i les indústries de la zona. La seva expertesa li va servir també per treballar com a corresponsal per a una televisió d’àmbit estatal realitzant reportatges d’actualitat. Finalment, hem d’esmentar les pel·lícules filmades en l’àmbit familiar i una breu incursió en la cinematografia de ficció.

Secció

Grup de sèries

Sèries

1 Àmbit professional

11 Retrats

111

Persones civils

112

Militars

113

Religiosos

114

Grups escolars

12 Fotografia social

121

Bodes

122

Comunions

123

Batejos

124

Enterraments

1 Àmbit professional

13 Fotografia de premsa

131

Fets d'actualitat

132

Societat i cultura

133

Obres

134

Retrats de famosos

135

Actes institucionals

136

Esports

14 Fotografia de patrimoni

141

Patrimoni artístic i arqueològic

142

Patrimoni arquitectònic i urbà

143

Paisatge

144

Reproducció d’objectes i documents

15 Fotografia científico-tècnica

151

Medicina

16 Fotografia administrativa

161

Peritatge

17 Cinematografia per a televisió

171

Patrimoni

172

Fets d'actualitat

173

Societat i cultura

174

Obres

175

Actes institucionals

18 Cinematografia publicitària

181

Reportatges d’empreses

19 Administració de la galeria

191

Llibres de registre

2 Àmbit privat

21 Fotografia familiar

211

Família

212

Happy memories

22 Fotografia de viatge

221

Viatges

23 Cinematografia de viatge

231

Viatges

24 Cinematografia familiar

241

Família

25 Cinematografia de ficció

251

Curtmetratge

Aquesta breu explicació i la inspiració del cas d’estudi en un fons real, ens permet presentar un quadre de classificació funcional que reflecteix amb força precisió l’activitat de l’empresa durant els més de seixanta anys d’existència.

Aquest quadre de classificació és un clar exemple de com plantejar una classificació funcional que ens permeti fer una aproximació al coneixement del conjunt i ens faciliti l’organització del fons. No sempre disposarem de tota la informació necessària per a elaborar un quadre complet que permeti la integració de tots els documents del conjunt, però val la pena dedicar esforços a l’estudi del productor per entendre millor el context històric que circumscriu la producció.

5.7.3. Cas d’estudi d’un fons de televisió

Es tracta en aquest cas del fons d’una emissora de televisió local que va emetre per primera vegada l’any 1986 i que encara avui dia continua amb l’activitat. La televisió va ser fundada per una associació cultural i els primers anys de vida va mantenir aquest estatus. Aquesta primera etapa es va caracteritzar, sobretot, per la manca de mitjans i una infraestructura i una tecnologia modestes que li permetien emetre només unes poques hores a la setmana. La seva estructura era poc professionalitzada i el personal amb què comptava era majoritàriament voluntari. A principis dels anys noranta el projecte es va començar a consolidar i es van aconseguir més recursos materials i humans, que van permetre augmentar la freqüència de les emissions i millorar-ne el contingut. L’any 1997 la televisió va abandonar el seu estatus d’associació cultural i es va convertir en empresa. Paral·lelament es va dotar de professionals procedents de l’àmbit del periodisme i la realització audiovisual. Amb el canvi de segle, la televisió va endegar un procés de transformació tecnològica que va comportar la progressiva digitalització de tota la cadena de producció. Aquesta transformació li va permetre optar a una llicència per a l’ús de l’espai radioelèctric a partir de la plena implantació de la televisió digital terrestre que transformaria per complet el mapa de televisions del país.

L’empresa, doncs, va haver d’ajustar la seva estructura organitzativa per tal de fer més eficients els processos de producció. En un moment determinat, l’emissora es va dividir principalment en quatre àrees, una àrea per a la producció dels programes informatius, una àrea per a producció de la resta de programes (divulgatius, esportius, d’entreteniment, etc.), una àrea comercial per tractar amb els anunciants (dels quals procedeix bona part del finançament de l’empresa) i una àrea per a l’emissió, també anomenada àrea de continuïtat.

En aquest cas, el quadre de classificació que es proposa a continuació reflecteix tant l’estructura organitzativa de l’empresa com les diferents tipologies de programa que s’hi emeten.

Secció

Sèries

100 Àrea de Serveis Informatius

101 Informatius diaris

102 Especials informatius

200 Àrea de Programes

201 Reportatges

202 Entrevistes

203 Debats, tertúlies, col·loquis

204 Divulgatius

205 Participació ciutadana

206 Magazines

207 Concursos

208 Competicions esportives

209 Espectacles

210 Registre d’imatges (en brut)

211 Ficció

212 Conferències, discursos

213 Videoclip

300 Àrea Comercial

301 Espot

302 Publireportatge

303 Autopromoció

400 Àrea de Disseny

401 Animació

402 Grafisme

6. ELS RECURSOS

La descripció de la imatge requereix d’una normativa que fixi les regles que han de regir una descripció normalitzada. El conjunt d’aquesta guia està orientada en aquesta direcció i, per això, es desenvolupen de manera exhaustiva aquells elements de la descripció que requereixen d’un marc regularitzat per tal de facilitar una metodologia de treball eficient per a la posterior recuperació i reutilització de la informació. A més d’aquest marc normatiu, hem considerat interesant dedicar un capítol a aquells recursos que poden ser d’utilitat en la descripció de la imatge.

Es tracta principalment d’oferir una visió panoràmica del estàndards descriptius, tant aquells amb vocació generalista, de l’àmbit de la biblioteconomia i l’arxivística, com aquells específics de la imatge fotogràfica i audiovisual. També els estàndards de metadades, el coneixement dels quals és imprescindible per afrontar la tasca de descripció de la imatge en l’àmbit digital. Una menció a part mereixen els recursos per a documentar imatges, als quals dediquem un apartat específic. La voluntat és aportar un seguit de recursos que puguin ser útils per documentar imatges en un sentit ampli, entenent, però, que qualsevol llistat és insuficient i que cal adaptar-lo a un àmbit territorial concret. Per últim, una bibliografia reduïda, però significativa, estructurada en cinc apartats: guies de descripció, estàndards de descripció, estàndards de metadades, manuals de gestió i títols complementaris.

6.1. ESTÀNDARDS

6.1.1. Estàndards bibliogràfics

Els codis tradicionalment més utilitzats per a la descripció de la fotografia són la ISBD (NMB) i les AACR2r. Respecte a les ISBD, les AACR2r desenvolupen amb més detall les regles de descripció dels materials gràfics (capítol 8) i, encara que no són específiques per a la fotografia, la diferencien com a mínim dels registres sonors (capítol 6), les pel·lícules i vídeos (capítol 7), els objectes tridimensionals (capítol 10) i les microformes (capítol 11), tots ells englobats en les ISBD (NMB). Cal tenir en compte que en l’actualitat s’està produint una transició de les AACR a les RDA (Recursos, Descripció i Accés), en el marc del Model de Referència per a les Biblioteques (IFLA Library Reference Model [LRM]). Es tracta d’un marc conceptual per a la descripció i l’accés.

En ambdós codis es fa esment de la necessitat d’adaptar l’estàndard per a la descripció de segons quins tipus de documents, com és el cas de les fotografies i els documents audiovisuals, però aquesta adaptació no té en compte alguns aspectes, principalment aquells relacionats amb informacions del conjunt o del context productiu. Les adaptacions d’aquests estàndards s’han centrat majoritàriament en les informacions referents al contingut iconogràfic, als objectes físics i als elements d’identificació, que d’altra banda són indispensables. La descripció física d’una fotografia, per exemple, resulta una tasca complexa. Les informacions a tenir en compte poden ser moltes: tipus d’imatge, suport, subtipus de suport, procediment, format, to, etc. I cada element d’aquests necessita d’un vocabulari controlat, elaborat a priori i que permeti agilitzar el treball de catalogació. En tot cas, aquest és el tipus de treball a dur a terme en l’adaptació d’aquests estàndards descriptius per satisfer les necessitats dels documents en imatge.

Aquestes adaptacions han estat resoltes de diferents maneres i amb més o menys encert. Probablement, les majors deficiències en les descripcions resultin de la limitació dels catàlegs a unitats de descripció simples (UDS) o compostes (UDC), deixant un buit important en el que serien les descripcions de conjunts (fons i col·leccions) o nivells intermedis, com les sèries documentals.

6.1.2. Estàndards arxivístics

Per a la descripció del context és important tenir en compte la descripció arxivística. La publicació de l’estàndard internacional per a la descripció arxivística el 1993, la ISAD (G), amb una segona edició de 1999, ha tingut una gran acceptació entre els arxivers, i així ho demostren les nombroses traduccions i l’ús que se’n fa. La norma estableix un model descriptiu multinivell i en aquest sentit permet afrontar el dèficit que presentaven els estàndards orientats a catàleg. Però, tal com assenyala la norma mateix, l’aplicació que se’n fa requereix d’una adaptació, tant a les diferents realitats socials i lingüístiques com a les diferents tipologies. La realització i publicació de la NODAC (Norma de Descripció Arxivística de Catalunya, 2008) suposa el millor exemple d’aquesta adaptació, ja que dedica una especial atenció als documents fotogràfics i audiovisuals. També podríem esmentar com a exemple les aportacions fetes per la NEDA (Norma Española de Descripción Archivística, 2012), i la NOGADA (Norma Galega de Descripción Arquivística, 2010), encara que en tots dos casos la vocació és més generalista i el protagonisme de la imatge és considerablement menor.

6.1.3 Estàndards per a la fotografia

Per a la descripció específica de la fotografia comptem amb una única norma, que a més està orientada a la descripció multinivell. Es tracta de SEPIADES (2004), elaborada dins el marc del projecte europeu SEPIA (Safeguarding European Photographic Images for Access), impulsat per l’ECPA (European Commission for Preservation and Access). El codi descriptiu que presenta és prou exhaustiu i elaborat per constituir la referència principal en la descripció de fotografia en l’àmbit europeu. També cal assenyalar que els conceptes en què es basa difereixen algunes vegades dels arxivístics i que els elements que en constitueixen l’estructura no coincideixen sempre amb els de la ISAD(G).

Aquesta norma compta amb més de quatre-cents elements descriptius (vint-i-un són obligatoris) entre els quals s’inclouen també les metadades administratives i les corresponents a la descripció de la imatge digital. És important assenyalar que es diferencia la imatge visual de la imatge física. En definitiva, és la norma de referència per a la descripció de fotografia per l’alt nivell d’especialització en els seus plantejaments.

6.1.4 Estàndards per a la documentació audiovisual

L’any 1991 la FIAF (Federació Internacional d’Arxius Fílmics) va publicar les seves regles de catalogació per a arxius fílmics (The FIAF Cataloguing Rules For Film Archives) amb l’objectiu de proporcionar un marc comú per a la catalogació de documents audiovisuals que facilités l’intercanvi d’informació entre els arxius. Les regles incorporen molts aspectes de les ISBD, però aprofundeixen en aspectes tècnics relacionats amb la conservació dels materials cinematogràfics i resolen altres aspectes no tractats a les ISDBD, com la relació entre els diversos tipus de materials dependents d’un únic registre (negatius originals, duplicats positius, registres de so, efectes d’imatge, etc.).

L’any 2016 la mateixa organització publica The FIAF moving image cataloguing manual, amb la intenció d’adaptar les regles de catalogació a la descripció de recursos digitals basada en esquemes de metadades. No és un estàndard de metadades sinó que ofereix principalment regles de descripció catalogràfiques, però no pot obviar l’estructura dels diferents elements. En aquest sentit, té en compte el model conceptual FRBR (Functional Requirements for Bibliographic Records) i l’estàndard RDA (Resource Description and Access) pel que fa a la relació entre l’obra i les seves manifestacions i/o entitats, i està harmonitzat amb estàndards de metadades per a la descripció de recursos audiovisuals com PBCore o EBU-Core. D’altra banda, és aplicable a tots els materials d’imatge en moviment, no només al cinema, sinó també al vídeo analògic i digital.

Un altre conjunt de regles de catalogació a destacar és el que publica la Library of Congress l’any 2000 sota el títol Archival Moving Image Materials: A Cataloging Manual (2nd ed.), que en la seva segona edició incorpora importants modificacions respecte a la primera gràcies a les aportacions d’associacions professionals com la AMIA (Association of Moving Image Archivists). Les AMIM2 estan destinades a la catalogació de documents audiovisuals, tant fílmics com de vídeo i, tal com succeeix amb les regles de la FIAF, adapten les ISBD i les AACR2r a la necessitat de descriure les relacions entre les obres i les seves distintes manifestacions, així com les relacions entre els diversos tipus de materials.

En aquesta mateixa línia van les regles de catalogació de la IASA (IASA Cataloguing Rules, 1999) en aquest cas, però, orientades a la catalogació dels documents sonors i els documents audiovisuals relacionats, com podrien ser, per exemple, les gravacions en vídeo d’una temporada de concerts d’un auditori, conservades en un arxiu sonor.

6.1.5. Estàndards de metadades

Les metadades són: «informació estructurada que descriu, explica, localitza o almenys facilita la recuperació, ús, o la gestió d’una font d’informació. Sovint es defineixen les metadades com dades sobre dades o informació sobre informació» (NISO, 2001). Per tant, les metadades no es limiten als tradicionals elements de descripció de l’arxivística, sinó que tenen un abast més ampli. Quan parlem de metadades, parlem també de la informació tècnica que emmagatzemen automàticament els fitxers electrònics per ser operatius en un entorn informàtic determinat i, també, per documentar aspectes que poden ser d’interès per a l’edició de la imatge, com poden ser els valors de captura.

Expliquem a continuació, de forma resumida, alguns dels estàndards més significatius de la imatge digital: l’EXIF, l’IPTC, l’XMP i el DC, així com alguns estàndards per a la descripció de documents audiovisuals com el PBCore i l’EBU Core.

Abans d’entrar en els estàndards esmentats, dedicarem un breu comentari al MARC 21 i l’EAD, que són també models de metadades estructurats i codificats, però que no tenen la característica de ser interpretables per les màquines en el sentit que ho són els estàndards que explicarem en aquest capítol. No obstant això, són summament interessants per al sector cultural, que no pot prescindir d’aquests models, i per això els dediquem aquest breu apartat.

El MARC 21 (Machine Readable Cataloguing) és un estàndard a bastament utilitzat en el sector bibliotecari per a la representació i la comunicació dels registres bibliogràfics. És un format complex que proporciona un alt nivell de granularitat, la qual cosa permet una descripció molt afinada i concisa. El codi de tres dígits per a cada element de la descripció afavoreix el processament de màquina. Conté metadades per a la descripció de diferents tipus de materials, entre ells els materials visuals. Ofereix també un esquema XML.

El EAD (Encoded Archival Description) seria l’estàndard equivalent per al sector arxivístic, ja que desenvolupa un esquema amb cent quaranta-sis elements per a la descripció multinivell d’una col·lecció. L’EAD ofereix un esquema i una codificació en el marc de la ISAD (G) i facilita la interoperabilitat.

Per als estàndards que expliquem a continuació, EXIF, IPTC, XMP, DC, PBCore i EBU Core, és molt important assenyalar que són estàndards que compten amb identificadors universals per a cada element, els URIs (Uniform Resource Identifiers). Aquesta codificació de metadades interpretables per les màquines està totalment vinculada al concepte de la web semàntica i, per tant, té un gran valor per a l’explotació de dades.

EXIF

El format EXIF (Exchangeable Image File Format for Digital Still Cameras) és un format estàndard creat per la indústria de les càmeres fotogràfiques, concretament pel JEITA (Japan Electronics and Information Technology Industries Association) i el CIPA (Camera and Imaging Products Association) per facilitar la comunicació dels arxius gràfics en diferents entorns tecnològics i, sobretot, per millorar la qualitat d’impressió d’uns fitxers de procedències molt diverses. Si bé es tracta d’un format gràfic, el seu principal valor està en el conjunt de metadades de captura que incorpora. Treballa en base a dos formats: JPEG per a imatges comprimides i TIFF per a imatges sense compressió. En tots dos casos, l’EXIF descriu un conjunt d’etiquetes TIFF, segons el format descrit en la versió 6.0, i per a aquelles informacions referents a càmera que no es contemplen en el TIFF, inclou metadades en un directori propi, diferenciat del directori de les metadades TIFF i també del directori de les metadades GPS.

Actualment, pràcticament totes les càmeres digitals treballen amb aquest format. L’objectiu de l’EXIF és el de guardar i estructurar les metadades tècniques de la captura a partir dels paràmetres de configuració utilitzats per la càmera. Aquestes metadades seran d’utilitat per a qualsevol processament posterior de dades, sigui per fer-ne una visualització i edició en pantalla, o per a la impressió. Són metadades imprescindibles per a l’optimització de la imatge per part de qualsevol programari.

IPTC

L’International Press Telecommunications Council (IPTC) ha tingut un paper destacat en l’impuls per a la creació de metadades documentals vinculades a fitxers d’imatge. El 1990 van definir un esquema, anomenat IIM (Information Interchange Model), un format embolcall creat per a la transmissió de notícies de text i imatge. A partir de l’IIM es van crear els encapçalaments IPTC que van ser adoptats i inclosos per Adobe en el Photoshop, amb la tecnologia Image Resource Block. Posteriorment, el 2001, es va substituir aquesta tecnologia pel XMP i es van crear dos esquemes nous per a la fotografia: primer l’IPTC Core (2004) i després l’IPTC Extension (2007), tots dos exclusius del XMP.

L’esquema IPTC Core permet gestionar els blocs d’informació referents al contacte de l’autor, als continguts, a la descripció de la imatge i l’autor. L’IPTC Core associa les metadades amb els esquemes DC, Photoshop, Adobe Rights Management i IPTC IIM. De fet, la relació amb l’esquema IPTC IIM fa que inclogui la majoria de metadades de l’original IIM. Cal tenir present que les metadades IIM estan generades en l’àmbit periodístic i que moltes no són significatives per a l’arxiu fotogràfic. L’IPTC Extension és el resultat dels requeriments d’incloure metadades addicionals a l’esquema inicial per part dels professionals de la fotografia per la necessitat de gestionar determinades informacions del flux de negoci, com poden ser les informacions relacionades amb la gestió de drets. Compta amb un nivell de compatibilitat de programari més baix respecte al Core, però es treballa amb dades més especialitzades.

XMP

El XMP (Adobe’s Extensible Metadata Platform) és un estàndard per a la creació, processament i intercanvi de metadades. Ofereix una tecnologia d’etiquetatge que permet crear noves metadades i inserir-les en els fitxers mateixos. Es tracta de dades XML, emmagatzemades utilitzant un subconjunt del W3C Resource Description Framework (RDF). Això és especialment interessant per a la indústria informàtica, ja que el programari i els dispositius poden incloure informació pròpia en els fitxers mateix. Ho és també per als arxius, per la possibilitat d’incloure metadades pròpies i degudament codificades en els contenidors XMP. A més, aquestes metadades estan inserides en els fitxers, en el cas dels formats TIFF, JPEG, JPEG2000, DNG, PSD i PNG. En els altres formats, es crea un arxiu de metadades independent. XMP defineix quatre blocs de metadades principals, el DC i tres de propis, més els blocs especialitzats: Adobe PDF, Photoshop, Camera Raw i Exif. La inclusió del DC en les propietats principals el converteix en una tecnologia de gran utilitat per a la comunicació entre diferents plataformes.

L’aportació principal de l’XMP és la seva extensibilitat i la possibilitat de codificar aquestes metadades addicionals en base a estàndards. Com hem dit, inclús poden crear-se metadades pròpies, que no necessàriament han de formar part de cap estàndard.

Dublin Core

El Dublin Core (DC) és l’estàndard de metadades més utilitzat i segurament el més simple. Està pensat principalment per a la publicació i l’intercanvi de recursos d’informació. És la referència principal per a tots els estàndards de metadades, en termes d’interoperabilitat. El DC bàsic no es pot utilitzar com a model de catalogació sinó com un estàndard cross-domain. Sovint s’utilitza com un estàndard addicional, ja que no preveu un nivell alt de precisió ni d’especialització en la descripció, però en canvi proporciona un alt nivell d’interoperabilitat.

La iniciativa per a la creació de l’estàndard de metadades DC sorgeix d’un taller organitzat a Dublin (Ohio) el 1995, en una trobada interdisciplinària on es forma la Dublin Core Metadata Initiative (DCMI) amb l’objectiu de crear un conjunt de metadades simple que faciliti la descripció de recursos a Internet i que n’impulsi la interoperabilitat. El 2000 s’aprova com a norma ISO 15836. Posteriorment, el 2007, s’aprova una versió actualitzada com a norma ANSI / NISO Z39.85.

En origen, es tracta d’una eina al servei de la recuperació d’informació a Internet, però la seva simplicitat li ha permès assolir un ampli ús per a la descripció de qualsevol recurs informatiu, sigui analògic o digital, i és la referència principal per a qualsevol encreuament de metadades. Els quinze elements descriptius del corpus DC s’adapten perfectament a la descripció de qualsevol recurs informatiu i resulten útils per a la descripció de la imatge digital a un nivell elemental i com a complement a les metadades de captura i representació comentades anteriorment.

El DC compta també amb el que es denomina «refinaments», el que suposa un total de quatre espais de nom. El DC bàsic està constituït pels quinze elements de descripció, que són la referència de qualsevol descripció codificada http://purl.org/dc/elements/1.1/. No obstant això, cal tenir en compte que per a l’ús del DC és interessant consultar el DC terms, que inclou tot tipus de propietats per afinar en la descripció, http://purl.org/dc/terms/, oferint un nivell de detall que permet una descripció bastant completa de qualsevol recurs.

PBCore

És un estàndard de metadades desenvolupat originalment per les comunitats de radiodifusió pública dels Estats Units per tal que els productors i les emissores locals poguessin compartir, gestionar i preservar millor els seus recursos audiovisuals. Des la versió 1.0 presentada el 2005 fins avui, el seu ús ha anat creixent, no només entre els productors, sinó també entre els arxius i altres organitzacions que gestionen recursos audiovisuals, fins a convertir-se en un estàndard d’ús internacional. L’actual versió 2.0 va ser presentada l’any 2011 a la conferència anual de la AMIA (Association of Moving Image Archivists).

L’estàndard està basat en Dublin Core, al qual afegeix tot els elements específics per a la descripció de recursos audiovisuals, tant de vídeo com d’àudio, i tant per a objectes analògics com digitals. L’estructura dels elements permet la descripció jeràrquica dels documents, des de les agrupacions en fons o col·leccions fins a les parts d’un objecte audiovisual.

L’estàndard PBCore es pot implementar en una base de dades o en un MAM (Media Asset Management) i, per a facilitar-ne l’ús, a la seva pàgina web oficial s’ofereixen diversos exemples de catalogació amb PBCore, així com eines de software, de les quals destaca el PBCore Cataloguing Tool, que permet la catalogació i l’exportació en fitxers PBCore XML. Al marge d’aquestes eines, a la pàgina web també podem trobar el llistat d’elements i atributs, els vocabularis controlats (on cada terme conté la seva definició i el URI corresponent), l’esquema XML i un model gràfic de les estructures jeràrquiques.

Finalment, cal destacar també que és un estàndard obert d’ús lliure, regulat per la llicència Creative Commons Attribution 4.0 International (CC BY 4.0).

EBU Core

EBU Core és l’estàndard de metadades desenvolupat per la Unió Europea de Radiodifusió (EBU/UER) i defineix un conjunt de metadades descriptives i tècniques per al seu ús a les emissores de ràdio i televisió. La primera versió va aparèixer l’any 2001 (EBU Tech 3293 version 1.0) i la versió actual és la 1.10, publicada el 2020. EBU Core també està basat en l’estàndard Dublin Core per maximitzar la interoperabilitat amb les diferents comunitats d’usuaris.

EBUCore està pensat per ser utilitzat a la web semàntica i per això és totalment compatible amb el model conceptual RDF (Resource Description Framework) estandarditzat pel W3C. Una representació RDF de l’esquema EBUCore és accessible a la pàgina web de la EBU.

EBUCore es regeix per la llicència de Creative Commons Attribution - NonCommercial - ShareAlike 3.0 Unported (CC BY-NC-SA 3.0), de manera que l’usuari és lliure d’adaptar l’esquema a les necessitats de la seva institució. De fet, la flexibilitat en l’ús dels atributs type i format permet a l’usuari definir els seus elements de metadades dins de l’esquema EBUCore, tot i que els elements predefinits per l’estàndard ja cobreixen els tipus de dades i les estructures més comunes.

6.2. RECURSOS PER DOCUMENTAR CONTINGUTS

Els recursos que s’ofereixen a continuació són principalment de l’àmbit territorial català, encara que alguns corresponen a l’àmbit comarcal, estatal o internacional. Tots ells responen a les necessitats de documentació dels fons i col·leccions d’imatge. Cal tenir en compte que es tracta d’una selecció que no pretén ser exhaustiva, però sí prou àmplia com per dotar d’eines auxiliars suficients per documentar imatges. En qualsevol cas, més enllà dels recursos en concret que s’ofereixen, la breu descripció de cadascun d’ells hauria d’ajudar a buscar i identificar recursos equivalents en altres territoris.

Calaix és el dipòsit digital dissenyat per emmagatzemar, preservar i facilitar l’accés a materials digitals del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Permet navegar per diferents categories (arqueologia, arquitectura, arts en viu, etc.), fer cerques temàtiques, per autor, data títol i buscar entre diferents tipologies de documents.

- https://calaix.gencat.cat/

Patrimoni.gencat. Catàleg de patrimoni de la Generalitat de Catalunya. És un recurs que presenta el patrimoni català en imatges, vídeos, gigafotos, panoràmiques i imatges en 3D. Disposa d’un buscador que permet filtrar els elements patrimonials segons tema, període, tipologia, titularitat, etc.

- https://patrimoni.gencat.cat/

Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. L’inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya inclou informació sobre edificis i construccions d’interès artístic, arquitectònic o històric, sectors i elements d’edificis, elements arquitectònics aïllats, petits conjunts i nuclis d’interès historicoartístic, tant de caràcter monumental com popular i tradicional. Disposa de cerca avançada, on podem filtrar per nom de l’element patrimonial, municipi, comarca i fins i tot estil, època o nivell de protecció.

- https://invarquit.cultura.gencat.cat/cerca

Inventari del patrimoni arqueològic i paleontològic de Catalunya. L’inventari incorpora tots els jaciments arqueològics coneguts, els llocs que han estat objecte d’intervencions arqueològiques que han donat resultats negatius, els jaciments paleontològics dels quals es disposa de bibliografia i aquells que són objecte d’investigació. Disposa de cerca avançada, on podem filtrar per nom del jaciment, municipi, comarca, tipologia, cronologia i nivell de protecció.

- https://invarque.cultura.gencat.cat/

Google Arts & Culture. Eina de Google que permet visitar virtualment i en 360 graus les sales dels principals museus i centres patrimonials del món. Permet filtrar per artista, tècnica, corrent artística, etc.

- https://artsandculture.google.com/

Pobles de Catalunya. Iniciativa del Centre d’Estudis i Divulgació del Patrimoni (CEDIP) que té com objectiu la divulgació del patrimoni històric i artístic dels municipis de Catalunya a través d’internet. La informació s’estructura per municipis i es presenta d’una forma homogènia i clarament entenedora, posant èmfasi en la part visual.

- https://www.poblesdecatalunya.cat/

Art en Perill: Cens i Memòria de la Destrucció. Projecte coordinat de dos grups de recerca de la Universitat Autònoma de Barcelona i la Universitat de Girona que disposa d’una base de dades digital en xarxa entorn de la destrucció i la salvaguarda del patrimoni artístic català durant els segles XIX i XX. Compta amb un cercador que permet filtrar la cerca per tipologia, bisbat, cronologia, comarca i estil artístic. La base de dades es nodreix d’imatges de les obres conservades en diferents arxius i és molt útil per identificar patrimoni desaparegut.

- https://pagines.uab.cat/recercaixa.artenperill/

Monestirs de Catalunya. Guia dels monestirs i convents de Catalunya i del seu entorn. Permet fer cerques per àmbit geogràfic i incorpora una breu història de cada monestir que s’acompanya d’imatges.

- https://www.monestirs.cat/monst/monestir.htm

La Memòria Digital de Catalunya (MDC). És un repositori cooperatiu des del qual es poden consultar, en accés obert, col·leccions digitalitzades relacionades amb Catalunya i el seu patrimoni, o que formen part de col·leccions especials d’institucions científiques, culturals i/o erudites catalanes. La cerca es fa a partir d’un núvol de matèries que ens redirigeix a cada institució.

- https://mdc1.csuc.cat/

Catalunya Medieval. Recull d’informació i imatges d’edificacions medievals de Catalunya. Inclou un mapa interactiu i una classificació segons tipologia d’edifici: castells, muralles, ponts, etc. Incorpora dades d’identificació dels elements, dades històriques i fotografies tant de l’exterior com de l’interior dels edificis.

- https://www.catalunyamedieval.es/

Festes Catalunya. Portal d’informació sobre les festes i fires de Catalunya. També inclou informació turística de les diferents poblacions. La cerca es pot fer per població, per tipologia o en un mapa interactiu que dona accés a una fitxa amb més informació i dades referents a la població.

- https://www.festacatalunya.cat/

RACO (Revistes Catalanes amb Accés Obert). És un repositori cooperatiu des del qual es poden consultar, en accés obert, els articles a text complet de revistes científiques, culturals i erudites catalanes.

- https://www.raco.cat/index.php/raco

ARCA, Arxiu de Revistes Catalanes Antigues. Accés a publicacions periòdiques tancades. És un portal impulsat per la Biblioteca de Catalunya amb el suport del Consorci de Biblioteques Universitàries de Catalunya (CBUC).

- https://www.bnc.cat/digital/arca/

Premsa Catalana Digitalitzada. Inventari cooperatiu que inclou una relació de revistes i diaris catalans amb versions digitalitzades, fet a partir de les informacions recollides a institucions diverses. Permet fer cerca per títol, col·lecció o centre, i redirigeix al cercador del centre on es pot fer la consulta.

- https://premsadigitalitzada.bnc.cat/

La Biblioteca Virtual de Prensa Histórica del Ministerio de Cultura permet consultar material hemerogràfic de diferents institucions espanyoles.

- https://prensahistorica.mcu.es/es/inicio/inicio.do

Tesis en xarxa. És un repositori cooperatiu que conté, en format digital, tesis doctorals llegides a les universitats de Catalunya i d’altres comunitats autònomes.

- https://www.tdx.cat/

Hemeroteca en línia del diari La Vanguardia. Permet consultar tot el material publicat des del 1881 fins a l’actualitat.

- https://www.lavanguardia.com/hemeroteca

Buscador de premsa digitalitzada de l’Arxiu Municipal de Girona. Ofereix un servei de consulta a diferents capçaleres de premsa gironina (també d’àmbit nacional) des de 1793 fins a l’actualitat, en format pdf, que es poden visualitzar, guardar i imprimir. Permet fer una cerca avançada per tema, data i capçalera, i els resultats es poden ordenar cronològicament.

- https://www.girona.cat/sgdap/cat/premsa.php

Hipermapa. És un atles electrònic del Departament de Política Territorial i Obres Públiques que abraça tota la geografia catalana. És eficaç per situar geogràficament localitats catalanes i també ajuda en la nomenclatura dels topònims. Eina de localització, cerca i consulta geogràfica.

- https://sig.gencat.cat/visors/hipermapa.html

Google Maps, Google Earth i Google Street View. Serveis de cartografia oferts per Google. Ofereixen imatges per satèl·lit i fotos esfèriques a peu de carrer.

- https://www.google.es/maps

Municipis i Comarques – Diputació de Girona. Directori de municipis amb la informació de: l’alcalde, l’adreça postal, l’adreça web, el telèfon, el correu electrònic, etc.

- https://www.ddgi.cat/web/municipis

Catàleg de classificació de trams de platges. Llistat classificat de les platges de Catalunya del Departament de Territori i Sostenibilitat. S’ordenen per demarcacions i municipis i cada platja disposa d’una fitxa descriptiva amb fotografies.

- https://territori.gencat.cat/ca/06_territori_i_urbanisme/costes_i_muntanya/cataleg_platges/

Portal de Ports de la Generalitat. Directori de Ports de la Generalitat que permet conèixer les dades de cada port. Inclou fotografies.

- https://ports.gencat.cat/

Diccionari de la Llengua Catalana de l’Institut d’Estudis Catalans. Diccionari general en català, inclou variants dialectals i socials, com també lèxics especialitzats.

- https://dlc.iec.cat/

Optimot. És un servei que ofereix la Direcció General de Política Lingüística en col·laboració amb l’Institut d’Estudis Catalans i el Centre de Terminologia TERMCAT. Consta d’un cercador d’informació lingüística que ajuda a resoldre dubtes sobre la llengua catalana.

- https://aplicacions.llengua.gencat.cat/llc/AppJava/index.html

Llibre d’estil de la CCMA. És un recull de directrius i recomanacions que guien i orienten la feina de producció i difusió de continguts dels mitjans audiovisuals de la Generalitat de Catalunya.

- https://www.ccma.cat/llibredestil/manual-dus

Portal lingüístic de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. Materials elaborats pels equips d’assessorament lingüístic de la corporació. Dona respostes clares i concises a dubtes lingüístics d’actualitat.

- https://esadir.cat/

TERMCAT. És el portal del Centre de Terminologia de la Direcció General de Política Lingüística. Disposa de diferents recursos en línia que donen resposta a la fixació de les formes catalanes dels nous termes que sorgeixen en els àmbits especialitzats. Permet la cerca en diferents diccionaris, com el Cercaterm i la Neoloteca, i l’accés a recursos dissenyats des del TERMCAT. Disposa de portals temàtics per a algunes especialitats, com ara Esports, Ciències de la Salut, TIC, etc.

- https://www.termcat.cat/ca

Vocabulari visual de la construcció. Diccionari visual que consta de diverses il·lustracions sobre aspectes concrets i de la terminologia associada a la construcció. Està dividit en sis capítols: urbanisme, edificis, elements constructius de l’edifici, infraestructures de transport i comunicació, construccions hidràuliques i execució de l’obra.

- https://territori.gencat.cat/ca/01_departament/documentacio/general/terminologia_tecnica/diccionari_visual_de_la_construccio/

Infoelectoral. Portal del Ministeri d’Interior que permet consultar la informació electoral i la composició dels diferents governs i parlaments. Disposa d’un mapa interactiu que permet filtrar per lloc.

- https://www.infoelectoral.mir.es/infoelectoral/min/

Portal de la Junta Electoral Central. Permet cercar en el Boletín Oficial del Estado les convocatòries, els calendaris i les candidatures de les diferents eleccions. Es pot filtrar per tipus d’elecció i la informació es presenta de forma cronològica. Molt útil per consultar la composició de les llistes dels diferents partits.

- https://www.juntaelectoralcentral.es/cs/jec/inicio

Llistat de parlamentaris del Parlament de Catalunya. Ordenat per legislatures, inclou informació referent al càrrec parlamentari, a la biografia i una fotografia de cada diputat.

- https://www.parlament.cat/web/composicio/legislatures-anteriors/index.html

- Pels diputats en actiu, cal fer la consulta aquí:

- https://www.parlament.cat/web/composicio/ple-parlament/diputats-fotos/index.html?p_pant=PB

Canal Parlament. Plataforma audiovisual que divulga l’activitat del Parlament de Catalunya. Emet en directe els actes públics que tenen lloc a seu parlamentària. Disposa d’un cercador que ens permet accedir per tipologia d’acte.

- https://www.parlament.cat/ext/f?p=700:1

Agenda del Govern de la Generalitat de Catalunya. Recull la informació dels actes públics del President de la Generalitat i dels diferents membres del Govern. Permet la consulta del dia en curs, tot filtrant per càrrec o per territori. També permet la consulta de dies anteriors.

- https://govern.cat/gov/agenda

Agenda institucional de la Diputació de Girona. Informació respecte a l’agenda pública del dia en curs del president de la institució, així com dels vicepresidents. Permet la consulta a dies anteriors.

- https://www.ddgi.cat/web/nivell/708/s-0/agenda-institucional-

BDFutbol. Pàgina dedicada a la recopilació de dades del futbol espanyol. Les dades es troben classificades per competicions, i també permet l’accés a través d’un mapa interactiu. Aporta gran varietat d’informació sobre dades estadístiques i també el nom dels equips, camps, jugadors, àrbitres, etc.

- https://www.bdfutbol.com/index.html

Live Futbol. Conté tota la informació dels equips de futbol des de la seva fundació, amb la composició de les plantilles i els resultats dels partits.

- https://www.livefutbol.com

La Futbolteca. Enciclopedia del Fútbol Español. Aplega diferents informacions sobre equips de futbol espanyols que competeixen en les diferents categories. És especialment útil el llistat d’escuts i equipaments dels diferents equips.

- https://lafutbolteca.com/la-futbolteca/

Calendari perpetu. Molt útil si es vol saber quin dia de la setmana era una data determinada, o si només tens un dia de la setmana i vols conèixer-ne la data.

- https://eldiade.com/ca/

Diesel o Gasolina. És una pàgina web que proporciona la data de matriculació de vehicles com cotxes, motos o ciclomotors i la seva edat. És útil alhora de datar les imatges, i acotar el període cronològic.

- https://www.dieselogasolina.com/fecha-de-matriculacion-de-vehiculos-por-matricula.html.

Sede Electrónica del Catastro (SEC). Finestreta telemàtica de la Dirección General del Catastro que permet accedir, entre d’altres, a dades cadastrals no protegides. Disposa d’un localitzador que permet descarregar les dades físiques d’un immoble, entre les quals s’inclou la localització exacta, imatges de l’edifici i informació referent a l’any de construcció o reforma que pot ser molt útil a l’hora de datar imatges.

- https://www.sedecatastro.gob.es/

Base de dades de castells de la CCCC. La Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya disposa d’una important base de dades de consulta en línia sobre actuacions de les diferents colles castelleres. Permet filtrar per colla, dia, diada, etc.

- https://castellscat.cat/ca

Catálogo de películas clasificadas. Eina del Instituto de la Cinematografía y de las Artes Audiovisuales que permet fer consulta de les pel·lícules projectades a Espanya. Inclou cerca avançada

- https://sede.mcu.gob.es/CatalogoICAA

Col·leccions en línia del Museu del Disseny de Barcelona. Accés en línia a diferents col·leccions custodiades al museu. Permet filtrar per col·lecció, autor, estil, etc., i dona accés a les fitxes de descripció de les diferents peces. És especialment útil en la datació d’imatges.

- https://cataleg.museudeldisseny.cat/

Clifford. Portal dels fotògrafs del segle XIX a Espanya. Directori dels fotògrafs que van exercir l’ofici o la professió en els territoris de l’Estat espanyol entre els anys 1839 i 1900, que es pot consultar lliurement en línia al web de l’associació cultural Fotoconnexió. Permet cercar per fotògraf i accedir a dades bàsiques com el nom complet, el lloc i les dates de naixement i mort del fotògraf, els noms comercials i / o pseudònims que van utilitzar, les ciutats on van obrir galeria, taller, estudi o botiga, o simplement hi van exercir l’activitat fotogràfica, i el període que van estar actiu.

- https://www.fotoconnexio.cat/clifford/

Graphic Atlas. Recurs visual en línia creat per l’Image Permanence Institute per a la identificació de procediments fotogràfics.

- https://www.graphicsatlas.org/

Diccionario de fotógrafos españoles. Del siglo XIX al XXI. Publicació que recull més de sis-cents fotògrafs des dels inicis fins a l’actualitat. Inclou una breu biografia i obra. Permet la consulta en línia.

- https://www.culturaydeporte.gob.es/dam/jcr:f5780087-df49-43ce-a866-86ef1431cb98/diccionariofotogesp-w.pdf

Tesaurus d’Art i Arquitectura (TAA). Eina terminològica utilitzada a nivell mundial per fer accessible l’arquitectura, l’art i les col·leccions culturals. Inclou el vocabulari sobre fotografia elaborat a partir de la revisió dels descriptors feta pels experts del Grup de treball sobre Fotografia a Museus i Arxius.

- https://aatesaurus.cultura.gencat.cat/

Lèxic bàsic de fotografia (català-castellà-francès-anglès). Obra elaborada pel Gabinet de Terminologia de la Universitat de les Illes Balears. Disposa d’una interfície de consulta en línia

- https://estudis.uib.cat/digitalAssets/527/527263_lexic_fotografia.pdf

Mirall de plata. És un lèxic visual en català de deterioraments en fotografia adreçat a professionals que gestionen patrimoni fotogràfic. Inclou imatges que permeten identificar els danys i els processos de deteriorament més comuns a les fotografies.

- https://miralldeplata.com/

Col·lecció bibliogràfica de tècnica fotogràfica. S’ofereixen més d’un centenar de títols digitalitzats. Es tracta d’una aportació de gran utilitat per a la recerca i l’estudi de l’evolució de la tècnica fotogràfica, que té com a objectiu posar a l’abast dels investigadors unes publicacions de contingut molt especialitzat.

- https://www.girona.cat/sgdap/cat/recurs_bibliografia_fotografica.php

Catàleg col·lectiu de les biblioteques públiques de Catalunya. El catàleg col·lectiu de biblioteques públiques permet la consulta a temes d’interès per a la imatge.

- https://atena.biblioteques.cat/

Catàleg col·lectiu de les Universitats de Catalunya (CCUC). El catàleg col·lectiu de biblioteques universitàries permet la consulta a temes d’interès per a la imatge. Igual que en el cas de les biblioteques públiques, es pensa principalment en aquest tipus de publicacions:

- Històries il·lustrades sobre qualsevol temàtica: arquitectura, indumentària, mobles, automòbils, etc.

- Històries de la fotografia, especialment indicades per identificar els processos fotogràfics i proporcionar dades de gran utilitat per a la datació de les imatges.

- Diccionaris de fotògrafs. Són molt útils per identificar fotògrafs i, sobretot, per obtenir dades sobre la seva vida professional.

- Diccionaris bibliogràfics i genealògics per verificar el nom de les persones que apareixen en les fotografies.

- Guies, anuaris, directoris, publicacions temàtiques, monografies. La consulta de fonts secundàries és imprescindible en qualsevol procés de documentació, principalment per verificar les dades i comprovar la informació que s’extreu de les imatges.

- https://ccuc.csuc.cat/discovery/search?vid=34CSUC_NETWORK:CSUC_CCUC_UNION&mode=simple

6.3. BIBLIOGRAFIA

6.3.1. Normes de catalogació

BERNAL I CERCÓS, Àngels... [et al.]. Norma de Descripció Arxivística de Catalunya (NODAC). Barcelona: Generalitat de Catalunya, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació, 2007. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://cultura.gencat.cat/web/.content/dgpc/arxius_despublicada/norma_de_descripcio_arxivistica_de_catalunya/arxius/nodcast.pdf

FAIRBAIRN, Natasha et al. The FIAF Moving Image Cataloguing Manual. Brussels: Fédération internationale des archives du film, 2016. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.fiafnet.org/images/tinyUpload/E-Resources/Commission-And-PIP-Resources/CDC-resources/20160920%20Fiaf%20Manual-WEB.pdf

HARRISON, Harriett W. (ed.) The FIAF Cataloguing Rules for Film Archives. München;: K. G. Saur, 1992. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.fiafnet.org/images/tinyUpload/E-Resources/Commission-And-PIP-Resources/CDC-resources/FIAF_Cat_Rules.pdf

ISAD(G) Norma Internacional general de descripció arxivística. Segona edició, Barcelona, 2001. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://cultura.gencat.cat/web/.content/dgpc/arxius_despublicada/norma_de_descripcio_arxivistica_de_catalunya/arxius/isad2_catala.pdf

ISBD (NBM): descripció bibliogràfica normalitzada internacional per a documents no-llibres. Ed. Rev. Traducció catalana per Maria Rosa Escayola Ritter ; revisada per Assumpció Estivill... [et al.]. Barcelona: Biblioteca de Catalunya, 1999.

MILANO, Mary; GALLEGO CUADRADO, Maria Pilar. Reglas de catalogación de IASA: manual para la descripción de registros sonoros y documentos audiovisuales relacionados. Madrid: Anabad, 2005. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.anabad.org/wp-content/uploads/2011/10/Reglas-de-catalogacion-de-IASA.pdf

Regles angloamericanes de catalogació. 2a ed. Revisada de 2002, actualització de 2005. A cura d’Assumpció Estivill. Barcelona: Biblioteca de Catalunya, 2008.

SEPIADES. Recommendations for cataloguing photographic collections. European Commission on Preservation and Access, Amsterdam, 2003. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.ica.org/sites/default/files/WG_2003_PAAG_SEPIADES-Cataloguing-photographic-collections_EN.pdf

WHITE-HENSEN, Wendy. Archival Moving Image Materials : a Cataloging Manual. 2nd ed. Washington: Library of Congress, 2000. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://archive.org/details/AMIM2/mode/2up

6.3.2. Estàndards de metadades

Encoded Archival Description.

http://www.loc.gov/ead/ [consulta: 2.12.2021]

International Press Telecommunication Council, IPTC Photo Metadata White Paper 2007.

https://www.iptc.org/goto?phmdwp2007 [consulta: 2.12.2021]

IPTC Photo Metadata Standard 2019.1.

https://www.iptc.org/std/photometadata/specification/IPTC-PhotoMetadata [consulta: 2.12.2021]

IPTC Video Metadata Hub.

https://iptc.org/standards/video-metadata-hub/[consulta: 2.12.2021]

Dublin Core Metadata Initiative. DCMI Metadata Terms.

https://www.dublincore.org/specifications/dublin-core/dcmi-terms/[consulta: 2.12.2021]

Ebu Core Metadata Set. Specification v. 1.10. EBU Tech 3293. Geneva, April 2020.

https://tech.ebu.ch/docs/tech/tech3293.pdf[consulta: 2.12.2021]

Extensible Metadata Platform (XMP) Specification: Part 1, Data Model, Serialitzation and Core Properties. Adobe, 2012.

https://wwwimages2.adobe.com/content/dam/acom/en/devnet/xmp/pdfs/XMP%20SDK%20Release%20cc-2016-08/XMPSpecificationPart1.pdf[consulta: 2.12.2021]

Extensible Metadata Platform (XMP) Specification: Part 2, Additional Properties. Adobe, 2014.

https://wwwimages2.adobe.com/content/dam/acom/en/devnet/xmp/pdfs/XMP%20SDK%20Release%20cc-2014-12/XMPSpecificationPart2.pdf[consulta: 2.12.2021]

Extensible Metadata Platform (XMP) Specification: Part 3, Storage in Files. Adobe, 2016.

https://wwwimages2.adobe.com/content/dam/acom/en/devnet/xmp/pdfs/XMP%20SDK%20Release%20cc-2016-08/XMPSpecificationPart3.pdf[consulta: 2.12.2021]

PBCore.

https://pbcore.org/[consulta: 2.12.2021]

6.3.3. Manuals i guies

BOADAS, J.; L-E. CASELLAS; M.A. SUQUET. Manual para la gestión de fondos y colecciones fotográficas. (Biblioteca de la Imagen, 3). Girona: CCG edicions: Ajuntament de Girona, 2001. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.girona.cat/sgdap/docs/Manual_Fotografia_OCR.pdf

CALDERA-SERRANO, Jorge; ARRANZ-ESCACHA, Pilar. Documentación audiovisual en televisión. Barcelona: UOC, 2012.

CHARBONNEAU, Normand, ROBERT, Mario (dir). La gestion des archives photographiques. Canadá, 2001. [consulta: 2.12.2021] Disponible a: https://extranet.puq.ca/media/produits/documents/74_D1068_9782760516465.pdf

DcRM(G): Descriptive Cataloging of Rare Materials (Graphics). Library of Congress, 2013. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.loc.gov/rr/print/gm/graphmat.html

DEL VALLE GASTAMINZA, Félix del (editor). Manual de documentación fotográfica. Madrid: Síntesis, 1999.

Del Valle Gastaminza, Félix. El análisis documental de la fotografía. A: Cuadernos de Documentación Multimedia, núm. 2. 1993. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://revistas.ucm.es/index.php/CDMU/article/view/59340/4564456546724

González Masip, Albert. Observació i anàlisi de fonts fotogràfiques. – (Fem parlar les fonts; 3). Arxiu Nacional de Catalunya, 2009. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://drac.cultura.gencat.cat/handle/20.500.12368/1290?show=full

LOPEZ YEPES, Alfonso. Manual de documentación audiovisual. Pamplona: Universidad de Navarra, 1992.

RIEGO, Bernardo (dir). Manual para el uso de archivos fotográficos: fuentes para la investigación y pautas de conservación de fondos documentales fotográficos. Santander: Aula de Fotografía. Universidad de Cantabria: Madrid: Ministerio de Educación y Cultura, 1997.

Ritzenthaler, Mary Lynn; Vogt-O’Connor, Diane. Photographs: Archival Care and Management. Chicago: Society of American Archivists, 2006.

STOCKINGER, Peter (ed.) Introduction to Audiovisual Archives. 1st edition. London: ISTE Ltd, 2012.

6.3.4. Bibliografia complementària

AGIRREAZALDEGI BERRIOZABAL, Teresa. Claves y retos de la documentación digital en televisión. A: Profesional de la Información [en línia]. Barcelona: EPI SCF, 2016. Volum 16 Núm. 5 (2007): Documentación multimedia. Pàg. 433–442. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://doi.org/10.3145/epi.2007.sep.05

AGIRREAZALDEGI BERRIOZABAL, Teresa. La gestió de materials audiovisuals de programes informatius a les cadenes de televisió generalistes. A: BiD: textos universitaris de biblioteconomia i documentació [en línia]. Barcelona: Universitat de Barcelona. Facultat de Biblioteconomia i Documentació, 2011. Núm. 26 (juny). ISSN 1575-5886. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://bid.ub.edu/26/agirreazaldegi1.htm

AMO, Alfonso del. Inspección técnica de materiales en el archivo de una filmoteca. A: Cuadernos de la Filmoteca [en línia]. 2ª edición electrónica noviembre de 2007. Madrid: Ministerio de Cultura. Instituto de la Cinematografía y de las Artes audiovisuales: Filmoteca Española, 1996. Núm. 3 noviembre 2007. NIPO 554-10-014-2. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.culturaydeporte.gob.es/dam/jcr:bf5c05a7-1b26-4490-8de3-f7610bc1d7a2/inspeccion-tecnica-new.pdf

AMO GARCÍA, Alfonso del. Clasificar para preservar [en línia]. 1a edició impresa a Mèxic per Conaculta Cineteca Nacional i Filmoteca Española, 2006. Madrid: Ministerio de Cultura. Instituto de la Cinematografía y de las Artes audiovisuales, [2006?]. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.culturaydeporte.gob.es/dam/jcr:3c3760a4-e887-4c78-a4ca-e8e2423746ee/clasificarparapreservar.pdf

BAZAN GIL, Virginia; GUERRERO GÓMEZ-OLMEDO. Descripció automàtica d’arxius audiovisuals: NeuralTalk, un model de video-to-text aplicat a l’arxiu de RTVE. A: BiD: textos universitaris de biblioteconomia i documentació [en línia]. Barcelona: Universitat de Barcelona. Facultat de Biblioteconomia i Documentació, 2018. Núm. 41. ISSN 1575-5886. consulta: [2.12.2021] Disponible a: https://raco.cat/index.php/BiD/article/view/347952

DOMÈNECH, S.; RUIZ, M.; TORRELLA, R.; Barcelona fotografiada: 160 anys de registre i representació: guia dels fons i les col·leccions de l’arxiu fotogràfic de l’Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona. Barcelona: Ajuntament. Arxiu Municipal de Barcelona. Institut de Cultura de Barcelona, 2007. ISBN 978-84-9850-029-5. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://ajuntament.barcelona.cat/arxiumunicipal/arxiufotografic/sites/default/files/barcelona_fotografiada.pdf

HARRISON, Helen P., ed. Audiovisual archives: a practical reader. [en línia]. París: UNESCO, 1997. XI, 429 pàg.; 30 cm. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://unesdoc.unesco.org/ark:/48223/pf0000109612

HIDALGO GOYANES, Paloma. La documentación audiovisual de las televisiones. La problemática actual y el reto de la digitalización. A: Documentación de las Ciencias de la Información [en línia]. Madrid: Universidad Complutense. Facultad de Ciencias de la Información, 2005. Vol, 28, pàg. 159-171. ISSN 0210-4210. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://revistas.ucm.es/index.php/DCIN/article/view/DCIN0505110159A/19216

HIDALGO GOYANES, Paloma. La selección de documentos audiovisuales en televisión: la selección en TVE = Audiovisual document selection in TV: selection in TVE. A: Documentación de las Ciencias de la Información [en línia]. Madrid: Universidad Complutense. Facultad de Ciencias de la Información. Departamento de Biblioteconomía y Documentación, 2003. Núm. 26, pàg. 233-260. ISSN 0210-4210. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://revistas.ucm.es/index.php/DCIN/article/view/DCIN0303110233A

KLIJN, Edwin, ed.. SEPIADES. Cataloguing photographic collections [en línia]. Amsterdam, European Comission on Preservation and Access: 2003. ISBN 90-6984-397-8. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.ica.org/sites/default/files/WG_2004_PAAG_SEPIADES-Cataloguing-photographic-collections_EN.pdf

Describing Archives: A Content Standard (DACS) [en línia]. Chicago: Society of American Archivists. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://files.archivists.org/pubs/DACS_2019.0.3_Version.pdf

CALDERA SERRANO, Jorge; NUÑO MORAL, María Victoria. Diseño de una base de datos de imágenes para televisión. Gijón: Trea, 2004. 188 pàg. ; 22 cm ISBN: 84-9704-100-3.

CALDERA SERRANO, Jorge. Incidencia angular y planos en la descripción de las imágenes en movimiento para los servicios de información de las empresas televisivas [en línia]. A: BiblIos, Revista Electrónica de Bibliotecología, Archivología y Museología. Perú: Biblios, 2002. Vol. 4, núm. 13, juliol-setembre 2002, pàg. 13-24. ISSN-e 1562-4730. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://dialnet.unirioja.es/servlet/articulo?codigo=271059

CALDERA SERRANO, Jorge; NUÑO MORAL, M. Victoria. Etapas del tratamiento documental de imagen en movimiento para televisión [en línia]. A: Revista general de información y documentación. Madrid: Universidad Complutense, 2002. Vol. 12, núm. 2, pàg. 375-392. ISSN 1132-1873. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://revistas.ucm.es/index.php/RGID/article/view/RGID0202220375A

CALDERA SERRANO, Jorge. Criterios básicos de las bases de datos documentales en las empresas televisivas sobre representación del contenido [en línia]. A: SCIRE: Representación y organización del conocimiento. Saragossa: Universidad de Zaragoza. Departamento de Ciencias de la Documentación e Historia de la Ciencia, 2000. Vol. 6, Núm. 1, pàg. 77-94. ISSNe 2340-7042. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.ibersid.eu/ojs/index.php/scire/article/view/1125

CALDERA SERRANO, Jorge; NUÑO MORAL, María Victoria. Criterios de selección de imágenes en los archivos de televisión [en línia]. A: Revista General de Información y Documentación.. Madrid: Universidad Complutense, 2000. Vol. 10, núm. 2, 2000, pàg. 13-24. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://revistas.ucm.es/index.php/RGID/article/view/RGID0000220013A

CALDERA SERRANO, Jorge. Análisis de las recomendaciones de la FIAT/IFTA sobre los datos mínimos a señalar en las bases de datos de los archivos de televisión [en línia]. A: Cuadernos de documentación multimedia. Madrid: Universidad Complutense, 1999. Núm. 8. ISSN 1575-9733. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://revistas.ucm.es/index.php/CDMU/article/download/59120/4564456546549/

Cataloging Historical Photographs in OLIVIA [en línia]. Cambridge (EEUU): Harvard University. Weissman Preservation Center, 2008. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://docplayer.net/22246960-Cataloging-historical-photographs-in-olivia.html

DE JONG, Annemieke. Metadata in the audiovisual production environment: an introduction [en línia]. Hilversum: Nederlands Instituut voor Beeld en Geluid, 2003. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://publications.beeldengeluid.nl/pub/80

EDMONSON, Ray. Audiovisual Archiving: Philosophy and Principles [en línia]. Paris: United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization, 2004. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://unesdoc.unesco.org/images/0013/001364/136477e.pdf

GIMÉNEZ RAYO, Mabel. Documentación audiovisual en televisión: la selección del material. Gijón: Trea, 2007. ISBN: 978-84-9704-320-5.

RAUSELL KÖSTER, Claudia. Narración y descripción: la naturaleza y función del plano y sintagma en el discurso audiovisual [en línia]. A: Zer: Revista de estudios de comunicación = Komunikazio Ikasteten AldizKaria. Bilbao: Universidad del País Vasco. Núm. 20, vol. 11, maig 2006. Pàg. 11-24. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://addi.ehu.es/handle/10810/40894

Recommended standards and procedures for selection for preservation of television programme material [en línia]. Dublin: FIAT/IFTA, 1996. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.loc.gov/static/programs/national-film-preservation-board/documents/tvappF.pdf

RODRÍGUEZ BRAVO, Blanca. El documento audiovisual en las emisoras de televisión: selección, conservación y tratamiento [en línia]. En Biblios: Revista electrónica de bibliotecología, archivología y museologia. Perú: Biblios, 2002. Núm. 20, 2004. ISSN. 1562-4730 [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://eprints.rclis.org/5844/1/2004_29.pdf

The Film Preservation Guide. The Basics for Archives, Libraries, and Museums [en línia. San Francisco, California: National Film Preservation Foundation, 2004. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://www.filmpreservation.org/preservation-basics/the-film-preservation-guide-download

VALLE GASTAMINZA, Félix de. Nuevo paradigma del análisis documental de programas y materiales de televisión. [en línia]. Madrid: Universidad Complutense, 2000. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://1library.co/document/z3j9647y-nuevo-paradigma-analisis-documental-programas-materiales-television.html

VALLE GASTAMINZA, Félix de; GARCÍA JIMÉNEZ, Antonio. Tesauros e información audiovisual. Estudio de caso = Thesaurus and audiovisual information. Case study [en línia]. A: Documentación de las Ciencias de la Información. Madrid: Universidad Complutense. Facultad de Ciencias de la Información. Departamento de Biblioteconomía y Documentación, 2003. Vol. 26, pàg. 165-180. ISSN 0210-4210. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://revistas.ucm.es/index.php/DCIN/article/view/DCIN0303110165A

WRIGHT, Richard, et al. Moving Images and Sound Archiving Study. Arts and Humanities Data Service (AHDS) [en línia]. Joint Information Systems Committee (JISC), 2006. [consulta: 2.12.2021]. Disponible a: https://silo.tips/download/digital-moving-images-and-sound-archiving-study